ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року	Львів	Справа № 380/1269/20 пров. № А/857/4177/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Кравців О.Р.,
час ухвалення рішення: 14:21:09,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення: 10.03.2020 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просили визнати протиправними дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідача) щодо неналежного проведення виконавчих дій в межах виконавчих проваджень ВП №53226067, ВП №53226124; зобов`язати суб`єкта владних повноважень   Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії для виконання виконавчого документу (листа) №813/1462/16, виданого 14.11.2016 р. Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_1 у ВП №53226067, виконавчого листа №813/1462/16, виданого 14.11.2016 р. Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_2 у ВП №53226124. Захистити порушені конституційні права та законні інтереси позивачів та зобов`язати відповідача виконати виконавчий лист №813/1462/16, виданий 14.11.2016 Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_1 , виконавчий лист №813/1462/16, виданий 14.11.2016 р. Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_2 ; визначити відповідачу розумний строк виконання судового рішення-постанови Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 року у справі № 876/5649/16, по якій видано два виконавчі документи-листи; визнати дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень – Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - по невиконанню виконавчого листа №813/1462/16, виданого 14.11.2016 Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_1 , неправомірними, протиправними та по невиконанню виконавчого листа №813/1462/16, виданого 14.11.2016 Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_2 , неправомірними, протиправними; визнати протиправними та скасувати повідомлення Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Назаровець А.Т. про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання від 22.01.2020 р. та повідомлення Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Назаровець А.Т. про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_2 без прийняття до виконання від 22.01.2020 року; поновити строк пред`явлення для примусового виконання виконавчого документа (листа) №813/1462/16, виданого 14.11.2016 р. Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_1 (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»): поновити строк пред`явлення для примусового виконання виконавчого документа (листа) № 813/1462/16, виданого 14.11.2016 року Львівським окружним адміністративним судом стягувачу ОСОБА_2 (ч. 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»); встановити суб`єкту владних повноважень – Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк для подачі звіту про виконання судового рішення-постанови Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 у справі №876/5649/16, по яких видано два виконавчі листи.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (№ 60986377/20.1/24; стягувач ОСОБА_2 ); визнано протиправними та скасовано повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (№60986329/20.1/24; стягувач ОСОБА_1 ); у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що позивачі вперше зверталися до відповідача з заявами про прийняття до виконання виконавчих листів у грудні 2016 і відповідач прийняв рішення (у формі повідомлень) за цими заявами про повернення виконавчих листів без виконання 04.01.2017, строк пред`явлення їх до виконання перервано та завершувався 05.01.2020. Відтак, у зв`язку з поверненням виконавчих листів без виконання від 22.01.2020 строк пред`явлення їх до виконання знову перервано. Також суд першої інстанції зазначає, що оскільки дії (бездіяльність) відповідача полягали у правовій оцінці обставин прийняття до виконання виконавчих документів позивачів, в результаті таких дій (бездіяльності) прийнято оскаржувані судом рішення, на переконання суду такі дії не можуть становити самостійного предмету спору. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що невиконанням рішення, що набрало законної сили, було порушено їх права людини та громадянина. Вказують, що рішення суду першої інстанції не гарантує дотримання і захист конституційних прав, свобод та законних інтересів позивачів. Наголошують на тому, що суд у разі скасування нормативно-правового акта наділений повноваженнями щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Також позивачі заперечують висновок суду першої інстанції щодо того, що відповідач зобов`язаний буде розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження у випадку набрання законної сили оскаржуваним рішенням.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Львівським окружним адміністративним судом 14.11.2016 видано виконавчий лист у справі №813/1462/16, в якому зазначено: зобов`язати Департамент охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації вирішити питання щодо видачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 : - рішення Личаківської міжрайонної МСЕК від 19.10.2015 про відмову в визнанні ОСОБА_1 інвалідом; - рішення обласної МСЕК №3 від 30.11.1995 про відмову у визнанні ОСОБА_1 інвалідом; - довідки від 05.02.1995 обласної МСЕК №3 , яка на підставі висновку Вінницького НДІ РІ встановила ОСОБА_1 третю групу інвалідності з дитинства; - акт №83 Личаківської міжрайонної МСЕК від 05.02.1996.
У виконавчому листі зазначено, що судове рішення набрало законної сили 03.10.2016; строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 03.10.2019; судом встановлено строк для подачі звіту про виконання судового рішення.
Також Львівським окружним адміністративним судом 14.11.2016 видано виконавчий лист у справі №813/1462/16, в якому зазначено: зобов`язати Департамент охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації вирішити питання щодо видачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 : - рішення Личаківської міжрайонної МСЕК від 19.10.2015 про відмову в визнанні ОСОБА_1 інвалідом; - рішення обласної МСЕК №3 від 30.11.1995 про відмову у визнанні ОСОБА_1 інвалідом; - довідки від 05.02.1995 обласної МСЕК №3 , яка на підставі висновку Вінницького НДІ РІ встановила ОСОБА_1 третю групу інвалідності з дитинства; - акт №83 Личаківської міжрайонної МСЕК від 05.02.1996.
У виконавчому листі зазначено, що судове рішення набрало законної сили 03.10.2016; строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 03.10.2019; судом встановлено строк для подачі звіту про виконання судового рішення.
ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з заявою від 28.12.2019 про прийняття до виконання виконавчого документа, виданого 14.11.2016 Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/1462/16 та звільнення стягувача від сплати авансового внеску за виконання рішення суду у цій справі.
Головний державний виконавець розглянув заяву щодо примусового виконання та 22.01.2020 прийняв повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання. Повідомлення мотивоване тим, що у виконавчому листі зазначено строк пред`явлення до виконання до 03.10.2019, а тому стягувачем пропущено строк пред`явлення його до виконання.
ОСОБА_2 звернулася до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з заявою від 28.12.2019 про прийняття до виконання виконавчого документа, виданого 14.11.2016 Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/1462/16 та звільнення стягувача від сплати авансового внеску за виконання рішення суду у цій справі.
Головний державний виконавець розглянув заяву щодо примусового виконання та 22.01.2020 прийняв повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_2 без прийняття до виконання. Повідомлення мотивоване тим, що у виконавчому листі зазначено строк пред`явлення до виконання до 03.10.2019, а тому стягувачем пропущено строк пред`явлення його до виконання.
Не погоджуючись з такими діями та рішеннями державного виконавця, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують права та інтереси позивачів, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду за їх захистом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що в силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання. Аналогічні положення закріплені в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» і в процесуальному законодавстві України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 3 вказаного Закону рішення підлягають примусовому виконанню на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 5 наведеного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Пунктом 2 ч. 4 ст. 5 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 наведеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Пунктами 1,2 ч. 4, ч.ч. 5, 6 ст. 12 Закону зазначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Як видно з матеріалів справи, позивачі вперше зверталися до відповідача з заявами про прийняття до виконання виконавчих листів - 07.12.2016 ( ОСОБА_1 ) та 08.12.2016 ( ОСОБА_2 ), однак державним виконавцем прийнято повідомлення від 04.01.2017 про повернення стягувачам виконавчих документів без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що позивачі не сплатили авансовий внесок та не надали інші документи, які могли б свідчити про звільнення їх від сплати авансового внеску (а.с. 13-14). 
Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачі вперше зверталися до відповідача з заявами про прийняття до виконання виконавчих листів у грудні 2016 і відповідач прийняв рішення (у формі повідомлень) за цими заявами про повернення виконавчих листів без виконання 04.01.2017, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що строк пред`явлення їх до виконання перервано та завершувався 05.01.2020. Відтак, у зв`язку з поверненням виконавчих листів без виконання від 22.01.2020 строк пред`явлення їх до виконання знову перервано.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність пропуску строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а тому у відповідача відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є спеціальним та визначений ст. 382 КАС України, що виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Тобто, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
А тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги позивачів щодо встановлення відповідачу строку для подачі звіту про виконання судового рішення - постанови Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 у справі №876/5649/16, оскільки такий міг бути встановлений лише при розгляді цієї справи.
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме: визнання протиправними та скасування повідомлень про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд –                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 380/1269/20 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 07.12.2020 року