ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Херсон

справа № 660/1106/18
провадження № 22-ц/819/1070/20 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Ігнатенко П.Я.,	
  	Пузанової Л.В.	
секретар	Геленко А.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє Доготер Оксана Георгіївна, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 03 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Юридична фірма «Консул» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Приватное підприємство «Юридична фірма «Консул» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.
Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 08 травня 2018 року провадження у даній справі в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 закрито з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України (позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом).
Ухвалою від 08 травня 2018 року Нововоронцовський         районний суд Херсонської області передав справу за позовом Приватного підприємства «Юридична фірма «Консул» до ОСОБА_4 про стягнення боргу на розгляд Херсонському міському суду Херсонської області.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2019 року позов Приватного підприємства «Юридична фірма «Консул» до ОСОБА_3 про стягнення боргу залишено без розгляду з підстав передбачених п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.
ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що при закритті провадження у справі стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, про що було заявлено у поданому відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє від імені  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,просила ухвалу суду скасувати та постановити додаткове рішення про задоволення заяви щодо стягнення судових витрат з Приватного підприємства «Юридична фірма «Консул».
В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував факти та обставини, які досліджувалися у судових засіданнях та наданих письмових доказах. Крім того, у підтвердження понесених судових витрат та визначення їх розміру адвокат надала: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правничої допомоги, договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передач наданих послуг договору про надання правничої допомоги, копії квитанцій. Також посилається на роз?яснення ВП Верховного суду у справі №755/9215/15 з якої вбачається, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Доготер Оксана Георгіївна приймала участь у справі від імені ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку гонорару (витрат) за надання правової допомоги вартості адвокатських послуг складає, а саме: усні та письмові консультації – 1000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву про стягнення боргу – 1000 грн., підготовка клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи – 500 грн., підготовка заяви про стягнення судових витрат від 23.11.2017 року – 500 грн., участь під час кримінального провадження (подання та складання заяви про вчинення злочину; допит в якості потерпілої особи ОСОБА_1 ) – 5000 грн., участь в судовому засіданні Нововоронцовського районного суду Херсонської області (з урахуванням витрат на проїзд) – 5000 грн., підготовка і подання заяви про проведення судового засідання 08.05.2018 року без участі представника ОСОБА_1 – адвоката Доготер О.Г. – 500 грн. (а.с.91 т.3)
Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов?язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутнє документальне підтвердження витрат на правову допомогу.
Проте суд не звернув увагу на те, що ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 08 травня 2018 року провадження у даній справі в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 закрито з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України (позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом).
Порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі визначений статтею 142 ЦПК України.
Згідно частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
В частині 6 цієї статті зазначено, що суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі.
Проте, відповідач з вимогами про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, з підстав передбачених частиною 5 статті 142 ЦПК України не звертався, необґрунтованість дій позивача не доводив, причини пропуску строку для звернення до суду не наводив.
Надавши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач просив ухвалити додаткове рішення відповідно до статті 270 ЦПК України. 
Згідно статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Отже, додаткове рішення про стягнення судових витрат може бути ухвалене лише за умови винесення судом рішення, а не ухвали про закриття провадження у справі.
Оскільки суд у даній справі рішення не ухвалював, то і підстави для постановлення додаткового рішення відсутні.
Враховуючи, що у разі закриття провадження у справі питання щодо компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, вирішується відповідно до вимог статті 142 ЦПК України, а не шляхом постановлення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення, задоволенню не підлягає саме з цих підстав, а не з підстав недоведеності заявлених вимог. 
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину судового рішення, виклавши її в редакції цієї постанови, залишивши без змін резолютивну частину ухвали, якою відмовлено у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.
Керуючись ст. 367,374,376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 , від імені якого діє Доготер Оксана Георгіївна, задовольнити частково.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        П.Я.Ігнатенко

                                                                                                                      Л.В.Пузанова 
Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна