П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2020 року                                                                       місто Київ
 
справа № 752/5759/20
апеляційне провадження № 22-ц/824/9543/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Головачова Я.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Чередніченко Н.П. від 7 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , про стягнення аліментів,  
 
в с т а н о в и в :
            
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Крім того, ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, в розмірі 131 759 грн. 10 коп.
Починаючи з 1 вересня 2017 року ОСОБА_4 навчається на денному відділенні коледжу Київського Міжнародного Університету на платній основі. Строк закінчення навчання  - 30 червня 2021 року. За навчання доньки, позивач вже сплатила 50 385 грн.
Посилаючись на те, що відповідач повинен брати участь в утриманні доньки, яка продовжує навчання, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 компенсацію сплаченої нею суми за навчання, за період з 1 вересня 2017 року по день звернення до суду з даним позовом, в розмірі 50 385 грн.; аліменти на утримання доньки в розмірі, що забезпечить оплату навчання у коледжі Київського Міжнародного Університету, з усіх видів заробітку, починаючи з 2 грудня 2019 року по 30 червня 2021 року.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 7 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 березня 2020 року і до закінчення навчання, але не більше, чим до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою навчання в
сумі 25 192 грн. 50 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 681 грн. 60 коп.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скаржник зазначає, що суд неправомірно стягнув з відповідача аліменти в розмірі ј частини його заробітку (доходу), оскільки позивач просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням прожиткового мінімуму, а також вартості щомісячної оплати за навчання доньки у коледжу. Також вважає, що суд безпідставно стягнув з відповідача лише половину грошових коштів, які позивач сплатила за навчання ОСОБА_4 , оскільки весь тягар щодо утримання доньки лежить на позивачці.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що з 28 вересня 2011 року по 16 грудня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
З 1 вересня 2017 року ОСОБА_4 є студенткою денної форми навчання (на платній основі) коледжу Київського Міжнародного Університету. Орієнтована дата закінчення навчання 30 червня 2021 року.
До досягнення ОСОБА_4 повноліття, відповідач аліменти належним чином не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 131 759 грн. 10 коп.
За період з вересня 2017 року по березень 2020 року позивачем сплачено за навчання доньки 50 385 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 11-19).
Після досягнення ОСОБА_4 повноліття, відповідач матеріальної допомоги не надає.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що на батьків покладено рівний обов`язок в утриманні доньки та оплати послуг, пов`язаних з навчанням, а тому з відповідача підлягає стягненню половина сплачених позивачем грошових коштів за навчання ОСОБА_4 в розмірі 25 192 грн. 50 коп. Стягуючи з відповідача аліменти в розмірі ј частини його заробітку (доходу), суд вважав, що такий розмір є обґрунтованим та достатнім для утримання позивачем повнолітньої доньки. 
Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.
Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Аналіз викладених норм сімейного права вказує на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Установивши, що повнолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю, перебуває на її утримані та продовжує навчання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обґрунтовано стягнув їх починаючи від дня пред`явлення позову.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, в розмірі ј частини його заробітку (доходу), суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у нього постійного місця роботи.
В той же час, при зверненні до суду, позивачем не було остаточно визначено у якому розмірі та в який спосіб вона вважає необхідним стягувати аліменти.
Однак, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі.
Визначаючи конкретний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, колегія суддів виходить із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення проживання та навчання ОСОБА_5 , а тому враховуючий середню номінальну заробітну платню у місті Києві (місце проживання сторін), розмір аліментів має бути визначений у розмірі 3 000 грн. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача лише половину грошових коштів, які позивач сплатила за навчання ОСОБА_4 є необґрунтованими.
Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. При цьому обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. 
Ураховуючи принцип рівності прав й обов`язків матері й батька з утримання дитини, справедливим є розподіл додаткових витрат на навчання ОСОБА_4 порівну. Тому доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують. 
За таких обставин колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн.
Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 травня 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,             ІПН НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 23 березня 2020 року і до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення нею 23 років.
В іншій частині заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 травня 2020 рокузалишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 5 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                                      Я.В. Головачов

Судді:                                                                                                  І.М. Вербова

О.В. Шахова