ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/2365/20 пров. № А/857/7048/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді                                                    Большакової О.О.,
суддів                                                                         Курильця А.Р., Кушнерика М.П.  

розглянувши у порядку письмоввого провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року (суддя Мартинюк В.Я., м.Львів),

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду  з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) про визнання протиправною та скасування відмови у проведенні перерахунку та призначенні пенсії з 16.04.2018 року, зобов`язання перерахувати пенсію з врахуванням обчисленого загального періоду перебування у зоні відчуження, порахованого у кратному відношенні, а саме 21 міс. 28 дн., зобов`язання призначити пенсію з 16.04.2018 року та здійснити пенсійні виплати з 16.04.2018 року по 24.06.2019 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про проведення перерахунку та призначенні пенсії з 16.04.2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зробити перерахунок пенсії обчисленого загального періоду перебування у зоні відчуження, порахованого у кратному відношенні, а саме 21 міс. 28 дн.. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області        призначити пенсію з дня звернення з заявою, тобто з 16.04.2018 року та здійснити ним пенсійні виплати з 16.04.2018 року по 24.06.2019 року.
Не погодившись із таким рішенням, його оскаржило  Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області    . Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 456/4866/18 зобов`язано здійснити перерахунок і не вказано з якої дати. Тому перерахунок пенсії позивачу було здійснено з дати набрання рішенням законної сили. Також суд безпідставно зарахував 21 місяць 28 днів до загального періоду перебування в зоні відчуження до кратного обчислення за період перебування на роботі, оскільки ОСОБА_1 з 25 липня 1987 року по 5 травня 1988 року проходив строкову військову службу та брав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС , однак документально не підтверджено  участь позивача у ліквідації в одному з населених пунктів зони відчуження. Також позивач не звертався із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періоду перебування в зоні відчуження. Також питання щодо обчислення стажу ОСОБА_1 у зоні відчуженнґя у пільговому розмірі не було предметом  розгляду у справі № 456/4866/18, а тому вимога про здійснення перерахунку з 16 квітня 2018 року  є необгрнутованою. 
Апеляційним судом було здійснено розгляд справи у письмовому провадженні. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що   ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987/8 рр. 2 категорії, що підтверджується посвідченням від 12.03.1993 року.
Відповідно до довідки військової частини № НОМЕР_1 від 15.11.1992 року № 448, ОСОБА_1 проходив службу по охороні ЧАЕС у період з 25.07.1987 року        по 05.05.1988 року        та є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Місце дислокації військової частини с. Россоха Київської області. Отримана ОСОБА_1  доза облучення становить 1, 050 БЕР.
16.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Стрийського відділу обслуговування громадян із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
14.09.2018 року управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 4 ГУ ПФУ у Львівській області рішенням № 15 відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до    Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У вказаному рішенні відповідач зазначив, що наданні позивачем документи не підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження у період з 1987-1988 роки, оскільки у довідці військової частини № НОМЕР_2 від 15.11.1992 року №448 не відображені населені пункти зони відчуження.
ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку рішення Управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 4 ГУ ПФУ у Львівській області від 14.09.2018 року №15 «Про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-12 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 ».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року у справі № 456/4866/18, яке набрало законної сили 24.06.2019 року, задоволено повністю позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 4 ГУ ПФУ у Львівській області від 14.09.2018 року №15 «Про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-12 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 ». Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області призначити пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 .
Вказаним судовим рішенням встановлено, що наданими позивачем документами підтверджено період роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року у справі № 456/4866/18, відповідачем 24.06.2019        року призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до    ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Пенсію було призначено позивачу з дати набрання законної сили вказаного рішення суду.
Відповідно до протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії до страхового стажу позивача зараховано роботу під час ліквідації аварії на ЧАЕС за списком №1 14 днів.
ОСОБА_1 03.02.2020 року звернувся через Веб-портал Пенсійного фонду України до пенсійного органу з зверненням №ВЕБ-13001-Ф-С-20-005341, в якому просив виправити помилки щодо дати призначення пенсії, нарахування тривалості стажу за період роботи під час ліквідації ЧАЕС та розміру пенсійних виплат.        На підставі таких виправлень здійснити перерахунок пенсії відповідно до чинного законодавства.
ГУ ПФУ у Львівській області листом від 26.02.2020 року №726-747/Т-02/8-1300/20 повідомило, що на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу призначено пенсію з 24.06.2019 року, з дня набрання чинності ухвали Львівського окружного адміністративного суду по справі № 456/4866/18. Документами поданими позивачем не підтверджується його участь у ліквідації наслідків аварії в одному із населених пунктів зони відчуження, тому відсутні підстави для кратного обчислення стажу роботи за період перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказало, що у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року у справі № 456/4866/18 відсутні відомості щодо кратності обчислення стажу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо непризначення позивачу пенсії у належному розмірі з дати звернення до Пенсійного фонду з таких підстав. 
Відповідно до ч. 2        ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені        Конституцією        та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на пенсійне забезпечення регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII    (далі - Закон № 796-XII) та    Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі – Закон № 1058-ІV).
Відповідно до ч. 1 ст.45 Закону № 1058-ІV    пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Згідно з п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) і пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію відповідної заяви.
Отже,  датою, з якої позивачу повинна бути призначення пенсія є день звернення особи із заявою про призначення пенсії.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся звернувся до Стрийського відділу обслуговування громадян із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до    Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 16.04.2018 року.
Натомість відповідачем пенсія на підставі вищевикладеної заяви була призначена лише з 24.06.2019 року (дати набрання законної сили рішенням суду, яким встановлено, право заявника на призначення пенсії на підставі заяви від 16.04.2018).
При цьому посилання апелянта на незазначення судом у рішенні дати, якої має бути призначена пенсія,  і відмови  винести ухвалу про роз`яснення судового рішення є безпідставними, адже відповідач, як орган , який призначає пенсію, зобов`язаний самостійно призначити пенсію саме з дня звернення особи з відповідною заявою, а не з дня набуття чинності судом рішення.
Суд першої інтснації правильно зауважив, що право позивача на отримання належних йому пенсійних виплат в цьому випадку не може ставитися в залежність від підтвердження в судовому порядку тих обставин, які існували на час звернення позивача із первинною заявою, та викликали сумнів у пенсійного органу. Таке право підлягає поновлення з моменту його виникнення, з врахуванням первинного звернення до пенсійного органу.
Застосування вищезгаданих норм права у наведений спосіб відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.04.2019 року у справі №172/730/17(2-а/172/23/17).
Отже, з метою відновлення порушеного права позивача, суд першої інтснації дійшов правильного висновку про задоволення  позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити пенсію з дня звернення з заявою, тобто з 16.04.2018 року        та здійснити пенсійні виплати за такий період.
Також відповідач, призначивши позивачу пенсію, неправильно обрахував його стаж роботи в пільговому обчисленні за період з 25.07.1987 року по 05.05.1988 року .
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 796-XII час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, як надає право на пенсію за вислугу років відповідно до    Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»    (2262-12): до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за Списком № 1 (36-2003-п). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.
Вказаною нормою встановлено, порядок надання пільг щодо обчислення стажу роботи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та встановлює порядок зарахування стажу у порядку, визначеному на конкретний період Кабінетом Міністрів України.
При цьому, з аналізу даної норми підставою для надання пільг щодо обчислення стажу роботи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є підтвердження факту роботи, служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та здійснення таких дій безпосередньо у зоні відчуження у зоні відчуження.
Між сторонами відсутній спір щодо проходженняпозивачем у період з 25.07.1987 року по 05.05.1988 року служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
Натомість ГУ ПФУ у Львівській області вказує, що позивачем не підтверджено участь ліквідації наслідків аварії в одному з населених пунктів зони відчуження.
Разом з тим, відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987/8 рр. від 12.03.1993 року позивача віднесено до 2 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 14 Закону 796-XII до 2 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:
- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;
- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;
- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;
- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);
- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
Аналіз вищенаведеної норми вказує, що до 2 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій свідчить відносяться особи, які працювали безпосередньо в зоні відчуження. А тому, віднесення позивача до 2 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій свідчить, що такий приймав участь у ліквідації наслідків аварії в одному з населених пунктів зони відчуження.
Враховуючи викладене, суд першої інтснації дійшов вірного  висновку, що на позивача  поширюються норми ч. 1    ст. 56 Закону №796-XII, а тому в нього  наявні        пільги щодо обчислення стажу роботи (служби).
Згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року у справі № 456/4866/18, яке набрало законної сили 24.06.2019 року, судом вже надано оцінку посиланням відповідача щодо не підтвердження участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС в зоні відчуження у спірний період, та відхилено такі твердження пенсійного органу, як такі що не відповідають дійсним обставина у справі.
Відповідно до частини 4    статті 78 КАС України    обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними. 
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції вжив заходів до всебічного і повного дослідження обставин справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення .
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик