УХВАЛА

09 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № П/811/2042/17
адміністративне провадження № К/9901/27525/20
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №П/811/2042/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кік-Агро» до Державної податкової служби України, Головного управління ДФС у Кіровоградській області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
23.10.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Кіровоградській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кік-Агро» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області щодо не збільшення ліміту реєстраційної суми ПДВ ТОВ «Кік-Агро» до системи електронного адміністрування ПДВ при реєстрації податкової накладної №47/2 на суму 8139294 грн. (ПДВ 1356549 грн.); зобов`язати відповідачів збільшити у системі електронного адміністрування ПДВ суму, на яку ТОВ «Кік-Агро» має право реєструвати податкові накладні та /або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних на величину від`ємного значення та відобразити відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування ПДВ, при реєстрації податкової накладної №47/2 на суму 8139294 грн (ПДВ 1356549 грн).
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду 24.01.2019 позовні вимоги задоволено.
21.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кік-Агро» звернулося до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково, стягнуто на користь ТОВ «Кік-Агро» судові витрати на проведення судово-економічної експертизи в сумі 10000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 в справі № П/811/2042/17 скасовано. Прийнято нове рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кік-Агро» про ухвалення додаткового судового рішення задоволено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кік-Агро» (код ЄДРПОУ 34336522) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 43005393) та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 39393501) судові витрати пов`язані із проведенням судово-економічної експертизи у розмірі 21450,00 грн. (двадцять одна тисяча чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок), солідарно.
Не погодившись з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі -    КАС України) визначено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до    статті 143 КАС України    суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим,    КАС України    передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).
У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному    статтею 252 цього Кодексу.
Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Згідно з частиною першою    статті 13 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої    статті 328 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої    статті 328 КАС України    не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього    Кодексу    розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу    позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України    передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України    можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.
Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
На підставі наведеного, оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа дійсно є справою незначної складності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої    статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої    статті 333 КАС України    суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями    12,    257,    328,    333,    359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №П/811/2042/17  відмовити.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.Я.Олендер  Р.Ф. Ханова