Номер провадження: 22-ц/813/6419/20 
Номер справи місцевого суду: 522/23550/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року                                                                        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тихомирова Катерина Валеріївна про визнання заповіту недійсним, –
ВСТАНОВИВ:

13 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просила визнати недійсним заповіт від 22 липня 2010 року, реєстровий № 833, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою Катериною Валеріївною, за яким ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (а.с 1-11).
14 грудня 2017 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Шенцева О.П.) відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тихомирова Катерина Валеріївна про визнання заповіту недійсним (а.с 12).
12 лютого 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Шенцева О.П.) цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тихомирова Катерина Валеріївна про визнання заповіту недійсним залишити без розгляду (а.с 127-128).
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Приморського районного суду м. Одеси апеляційну скаргу на ухвалу від 12 лютого 2020 року. Апелянтка вважає, що вказана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянтка пояснює, що 14 березня 2018 року її представником було подано заяву про зупинення провадження по справі №522/23550/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 522/19663/17. Вказану заяву розглянуто не було, тому представником неодноразово подавалися заяви про розгляд питання про зупинення провадження у даній справі за відсутності позивача та його представника. Крім того, апелянтка вказує на те, що її представником неодноразово заявлялися усні клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, які не фіксувалися технічними засобами, але дані клопотання судом першої інстанції було проігноровано. Апелянтка вказує на те, що для неї було несподіванкою отримати ухвалу від 16 березня 2020 року про залишення її позову без розгляду. Апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року (а.с.131-133).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
В судовому засіданні представник позивача – ОСОБА_5 просила задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що, належним чином повідомлена, ОСОБА_1 повторно не з`явилась в судове засідання, не повідомила причини неявки та не надала до суду клопотання про розгляд справ за її відсутності, відтак дійшов висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.
Втім, апеляційний суд не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення у матеріалах справи  ОСОБА_1  було повідомлено про дату, час та місце судового засідання на якому розглядалось її клопотання про зупинення провадження (а.с. 83), відповідно до поданого представником позивача клопотання, позивач просила суд провести розгляд клопотання про зупинення провадження у справі за відсутності її та її представника. Доказів отримання відповідної ухвали, якою позивачу відмовлено у задоволенні вищенаведеного клопотання матеріали справи не містять.
Так само не містять матеріали справи і доказів сповіщення відповідача про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 10 червня 2019 року.
Як вбачається з довідки, складеної секретарем судового засідання, судове засідання призначене на 25 вересня 2019 року у зв`язку із знаходженням судді Шенцевої О.П. у відрядженні, перенесено на 21 листопад 2019 року (а.с.109). Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у наведене судове засідання, призначене на 25 вересня 2019 року, позивач належним чином також сповіщена не була - матеріали справи містять поштове відправлення, яким було направлено відповідну повістку, причиною повернення якого зазначено: «сплив строку зберігання» (а.с. 105).
Щодо відкладення розгляду справи на 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 також сповіщено не було - до суду першої інстанції повернувся відповідний конверт з зазначеною причиною повернення: «незапит» (а.с.121).
Позивача дійсно було сповіщено про судове засідання призначене на 12 лютого 2020 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 120), таким чином позивач належним чином була повідомлена та не з`явилась, не повідомивши причин своєї неявки, лише в одне судове засідання. 
Зважаючи на відсутність належного сповідання ОСОБА_1 про дату, час та місце судових засідань, що передували судовому засіданню, призначеному на 12 лютого 2020 року, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду через повторну неявку позивача - необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріалам справи.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Виходячи з вищевикладеного, оскільки матеріали справи не містять доказів належного сповіщення позивача про дату, час та місце судових засідань, висновок суду про повторну неявку належним чином повідомленого позивача є хибним. Отже, до вказаної процесуальної ситуації положення п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України не застосовуються.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року про залишення позову без розгляду – скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дрішлюк

08.10.2020 року                                                                 м. Одеса