П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3283/20	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову пенсійного органу за №2538/Л-11 від 21.10.2019р. у виплаті заборгованості по виплаті пенсії за період з 1.04.2017р. по 30.07.2019р. в сумі 189 340,97грн.;
- зобов`язати пенсійний орган нарахувати та виплатити заборгованість по виплаті пенсії за період з 1.04.2017р. по 30.07.2019р. в сумі 189 340,97грн..
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що постановою Київського районного суду від 13 червня 2016р. зобов`язано пенсійний орган з 1.06.2016р. відновити перерахунок та виплату пенсії позивачу. Рішення виконано станом на 23.06.2016р., проте, з 1.03.2017р. пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача без урахування судового рішення. У жовтні 2019р. позивач звернувся із заявою до ГУПФУ про відновлення перерахунку пенсії, за результатом розгляду якої позивач отримав відмову у виплаті заборгованості з посиланням пенсійного органу на постанову КМУ від 22.08.2018 №649, якою передбачено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.
Вважаючи зазначену відмову у виплаті заборгованості протиправною позивач звернувся в суд, зазначивши при цьому, що перерахунок пенсії з врахуванням постанови Київського районного суду м.Одеси  від 13 червня 2016р. по справі за №520/6288/16-а йому здійснено з 1.08.2019р., а не з 1.03.2017р..
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020р. позов задоволено.
Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області, викладену у листі  від 21.10.2019р. №2538/Л-11, у виплаті ОСОБА_1 заборгованості по виплаті пенсії за період з 1.04.2017р. по 30.07.2019р. в сумі 189 340,97грн..
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 1.04.2017р. по 30.07.2019р. в сумі 189 340,97грн..
Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 893,41грн..
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про її часткове задоволення, скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступних підстав. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ в Одеській області не надано до суду доказів, на підтвердження вчинення конкретних заходів, спрямованих на виконання постанови Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2016р. по справі за №520/6288/16-а та вчинення дій за для виплати ОСОБА_1 заборгованості по виплаті пенсії за період з 1.04.2017р. по 30.07.2019р. в сумі 189 340,97грн.. Тому суд вважав, що фактично відмовляючи позивачу у виплаті зазначеної заборгованості за відсутності передбачених законами України підстав, ГУПФУ порушило право позивача на отримання пенсії. 
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та вважає їх передчасними, виходячи з наступного.
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено, що з серпня 2001р. ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 ЗУ "Про прокуратуру" в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2016р. по справі за №520/6288/16-а визнано неправомірними дії УПФУ у Київському районі м.Одеси щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії у розмірі 90% від суми місячного заробітку відповідно до ст.50-1 ЗУ "Про прокуратуру" у редакції від 12.07.2001р. №963-ІІІ, яка діяла на момент призначення пенсії. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ у Київському районі м.Одеси №133362 від 25.05.2016р. про відмову у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної у розмірі 90% від посадового окладу працівнику прокуратури Одеської області ОСОБА_1 на підставі постанови КМУ №505 від 31.05.2012р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" у зв`язку із збільшенням посадового окладу відповідно до постанови КМУ №1013 від 09.12.2015р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів". Зобов`язано УПФУ в Київському районі м. Одеси здійснити з 1.06.2016р. перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" в редакції Закон №963-ІІІ від 12.07.2001р., згідно постанови КМУ №505 від 31.05.2012р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" в розмірі 90% від середнього заробітку на підставі довідки виданої прокуратурою Одеської області від 23.05.2016р. за №9.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2017р. по справі за №520/6288/16-а, за апеляційною скаргою УПФУ в Київському районі м.Одеси, скасовано постанову Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2016р. та прийнято нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 червня 2019р. ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017р. про відкриття апеляційного провадження та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2017р., скасовано,  справу передано для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження у справі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2019р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою УПФУ в Київському районі м.Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016р.
3 жовтня 2019р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області про відновлення перерахунку та виплати пенсії згідно постанови Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2016р. по справі за №520/6288/16-а.
Проте, пенсійний орган своїм листом від 21.10.2019р. за №2538/Л-11 повідомило позивача про те, що на виконання рішення суду, розпорядженням від 7.10.2016р. пенсію ОСОБА_1 перераховано з 1.06.2016р. з урахуванням довідки про заробітну плату від 23.05.2016р. за №9, виданою Прокуратурою Одеської області, та її розмір встановлено на рівні 16 590,98грн..
Доплату за період з 1.06.2016р. по 31.10.2016р. в сумі 26 217,50грн. з урахуванням виплачених сум виплачено в листопаді 2016р..
Доплату за період з 31.07.2019р. по 31.08.2019р. в сумі 6 917,03грн. з урахуванням виплачених сум ним отримано у вересні поточного року.
Рішення про виплату доплат за період з 1.04.2017р. по 30.07.2019р. в сумі 189 340,97грн. буде прийнято відповідно до Порядку погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій пенсійного органу, з урахуванням підстав позову, а також висновків суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ст.370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За загальним правилом для захисту чи поновлення своїх порушених прав і законних інтересів позивач, на користь якого ухвалено вказане судове рішення, має право подати заяву до суду першої інстанції. Така форма судового контролю з ініціативи учасника справи встановлена  ст.383 КАС України.
Частинами 1 та 2  ст.383 КАС України унормовано, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить про те, що судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами  ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Крім того, наявність у  КАС України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання повторного позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Так, із матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для звернення в суд із даним позовом слугувало неповне (неналежне), на думку позивача, виконання ГУПФУ постанови Київського районного суду м.Одеси  від 13 червня 2016р. по справі за №520/6288/16-а.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених (на його думку) прав, свобод та інтересів, оскільки у даному випадку чинне законодавство наділяє особу правом особливого звернення в суд в порядку  ст.383 КАС України  із заявою про визнання протиправними дії чи бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиконання судового рішення в рамках справи за №520/6288/16-а, а не з новим позовом. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим адміністративним позовом не розглядаються.
Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 317, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020р. скасувати.
Прийняти по справі нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                          О.В.Яковлєв