П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
25 вересня 2020 року	                                                       м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  останньої на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року стосовно
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 -
 
В С Т А Н О В И В:
 
            Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
            Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 03 серпня 2020 року о 21 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Богатирська, поблизу дома № 30, в порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, керувала транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого - 1,47‰.
 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вважає постанову місцевого суду такою, що винесена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права та просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року скасувати та провадження про справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
            В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що її освідування працівниками поліції проводився без залучення свідків; в порушення вимог ст. 268 КУпАП їй не були роз`яснені права;  самі результати - не відповідають дійсності, оскільки вона приймає ліки, які можливо і могли знижувати її увагу та швидкість реакції, і в той же час могли підвищити рівень спирту в організмі.
            Крім того, ОСОБА_1 просить звернути увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який вступив в дію 01 липня 2020 року, внесено зміни до КУпАП і статтю 130 та цим Законом скасовано адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення мають зворотню силу, тобто поширюються і на правовідносини, вчинені до видання цих законів. 
 
            Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року та закриття провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглянувши відеозапис  досліджуваних подій, слід прийти до наступного висновку.
            
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
            
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
 
            Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
 
            Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання         ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого   ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування, в порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
 
            Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18     № 106378 від 03 серпня 2020 року, в означений день, о 21 год. 10 хв. ОСОБА_1 в            м. Києві по вул. Богатирська, поблизу буд. № 30 керувала автомобілем «Volksvagen», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер 6820», результат якого - 1,47‰, чим порушила вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).
 
            ОСОБА_1 були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та права, що передбачені ст. 268 КУпАП, розуміння яких вона засвідчила власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.
 
            Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6), що засвідчили проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 , результат якого показав - 1,47 ‰, що підтверджує і  наявна в матеріалах провадження роздруківка результату даного тесту     (а.с. 4) та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння  з використанням спеціальних технічних засобів, який складений інспектором УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції роти № 2 батальйону № 3 полку № 1 Радченком Д.М. (а.с. 5).
 
За наслідками проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, дані про який було внесено до протоколу про адміністративне правопорушення,   ОСОБА_1 будь - яких зауважень не висловила, чим фактично засвідчив свою згоду з його результатами, додатково в протоколі по суті порушення самостійно зазначила про визнання вини (а.с.3).
 
В матеріалах провадження наявна також розписка ОСОБА_4 від 03 серпня 2020 року, відповідно до якої останній зобов`язується доставити автомобіль за місцем проживання ( АДРЕСА_2 ) та не допустити ОСОБА_1 до керування транспортним засобом (а.с. 7).
 
За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею п. 2.9 "а"  Правил дорожнього руху.
 
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не були залучені свідки при її освідуванні -  є  безпідставними, оскільки спростовуються, в т.ч. відеозаписом досліджуваних подій, з якого слідує, що  при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра щодо перебування останньої в стані алкогольного сп`яніння, їй було запропоновано пройти тест для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", на що ОСОБА_1 в присутності двох свідків, без будь-яких зауважень та застережень, пройшла тест, результат якого виявися -  1,47 ‰, що більше ніж в 7 разів перевищує допустиму норму.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що результат «Драгера» в 1,47‰ могли спровокувати ліки, які вона вживала, то і вони на увагу не заслуговують, оскільки нічим об`єктивно не підтверджені, як і не знайшли свого обґрунтування як в суді першої, так і апеляційної інстанції.
 
            Що стосуєтьсядоводів, викладених в частині закриття провадження у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, то слід зазначити наступне.
 
Згідно з ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
 
Відповідно до положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
 
Як наголошується у п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
У цьому пункті йдеться мова про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Однак, у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, була не скасована, а, навпаки, посилена.
 
До того ж, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року, який набрав чинності 03 липня 2020 року, виключено підпункти, у відповідності з якими стаття 130 КУпАП викладалася в редакції, яка не передбачала адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за вказані раніше дії, а натомість Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 2861, яка встановлювала кримінальну відповідальність за ці дії.
 
З огляду на те, що дія статті 130 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, та, з урахуванням того, що на час апеляційного розгляду стаття 130 КУпАП знову діє в попередній редакції, за якою стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 6 ст. 247 КУпАП, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі - відсутні.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника.
 
Накладене на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.
 
На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню не підлягає.
 
            Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
                Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 

 
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                                   С.В.Гладій