ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3103/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/2408/20	Головуючий у 1-й інстанції Путря О.Г.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Пилипчук Л.І.,
при секретарі Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2020 року (дата складання повного тексту ухвали не зазначена) у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області та начальника Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), 

В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст скарги
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області та начальника Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
В обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні у Полтавському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ) перебувають виконавчі листи:
- № 2-01100, виданий Полтавським районним судом Полтавської області 17 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 64980,74 грн.,
- № 2/545/1434/18, виданий Полтавським районним судом Полтавської області 17 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 67010,13 грн.,
- № 545/3360/18, виданий Полтавським районним судом Полтавської області 02 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 22230,50 грн.

29 листопада 2018 року з метою виконання виконавчого листа № 545/3360/18 державним виконавцем винесено постанову опису й арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві власності.
Вказав, що вважав дану постанову скасованою, про те, що вона чинна він не знав, проте остання винесена неправомірно, з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області Пушка Р.А., які пов`язані з винесенням постанови опису і арешту майна від 29 листопада 2018 року, визнати постанову неправомірною та її скасувати.
Крім того, вказав, що постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року (ВП № 56215993), винесена начальником Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) йому не направлялася, та також винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».
Просив визнати неправомірними дії начальника Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Усатого С.М., які пов`язані з винесенням постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року (ВП № 56215993), визнати постанову неправомірною та її скасувати.
Також просив поновити строк для подання скарги, оскільки як зазначено вище, про спірні постанови йому не було відомо.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги відмовлено.
Скаргу   ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 29 листопада 2018 року та начальника Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ) від 27 квітня 2020 року залишено без розгляду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк для подання до Полтавського районного суду Полтавської області скарги на дії начальника Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови про результат перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року. Скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду винесена с порушенням норм процесуального права, які встановлюють строки звернення до суду. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин оскільки йому було не відомо про винесення постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції
Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині відмови у поновлені строку для подання скарги та залишення без розгляду скарги на дії начальника Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови про результат перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року, підстави для перегляду ухвали суду першої інстанції в частині, яка не оскаржена сторонами відсутня. 
Встановлені обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що на розгляді в Полтавському районному суді Полтавської області з 16 жовтня 2019 року перебувала скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області Піддубного В.В. при примусовому виконанні рішення суду, які пов`язані з винесенням постанови опису й арешту майна від 04 жовтня 2018 року (справа № 545/3103/16-ц, провадження № 4-с/545/5/20).
Скаржник приймав особисту участь в судових засіданнях по справі.
У ході розгляду скарги, в судовому засіданні 29 квітня 2020 року за особистою участю ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем надано суду постанову начальника Полтавського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Усатого С.М. про результати перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року, якою скасовано постанову опису й арешту майна від 04 жовтня 2019 року, з якою скаржник погодився, у зв`язку з чим власноруч подав до суду заяву про залишення скарги без розгляду, через відсутність спору.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року скаргу залишено без розгляду, що свідчить про те, що про існування спірної постанови від 27 квітня2020 року ОСОБА_1 було відомо з 29 квітня 2020 року та підтверджується матеріалами скарги № 545/3103/16-ц (провадження № 4-с/545/5/20, протокол судового засідання від 29 квітня 2020 року (а.с. 103), заява ОСОБА_1 (а.с. 100)).
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
За змістом статті 122 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до частин 1, 4 статті 123 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.
У системному аналізі вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини 1 статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 29 квітня 2020 року в присутності ОСОБА_1 досліджувалася оскаржувана постанова, її копія була надана суду та міститься в матеріалах справи. 
Саме наявність даної постанови стала підставою для звернення до суду ОСОБА_1 з заявою про залишення скарги без розгляду.
Аналізуючи наявні докази колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо обізнаності ОСОБА_1 про наявність постанови начальника Полтавського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Усатого С.М. про результати перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року.
За наслідком дослідження матеріалів справи, в тому числі провадження № 4-с/545/5/20, суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність будь-яких доказів, що ОСОБА_1 не знав та не міг знати про існування постанови начальника Полтавського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Усатого С.М. про результати перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року, не був ознайомлений з її змістом, та як наслідок, не знав про порушення його прав та свобод.
Тоді як суд першої інстанції, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до правильного висновку щодо початку перебігу строку на оскарження постанови від 27 квітня 2020 року, та врахувавши, що ОСОБА_1 не навів поважних причин пропуску строку для подачі скарги, вірно застосував положення статті 449 ЦПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги 
Посилання ОСОБА_1 на те, що він хоч і знав про існування постанови начальника Полтавського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Усатого С.М. про результати перевірки законності виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року проте не був ознайомлений з її змістом, а тому не знав про порушення його прав є необґрунтованим, оскільки скаржником не надано жодних доказів на підтвердження даного твердження. Тоді як рішення суду не може гуртуватися на припущеннях. 
Колегія суддів також не бере до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі щодо правильності винесеної постанови зважаючи на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду зі скаргою.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту першого частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, постановив судове рішення, яке відповідає закону, підстави для зміни чи скасування ухвали суду відсутні. 
Щодо судових витрат
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року

Головуючий                 В.П. Пікуль 

Судді                 Т.В. Одринська

                                                                       Л.І. Пилипчук