ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 листопада 2020 року           справа №200/1033/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Міронової Г.М., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Музиканта В.С., представника відповідача Ковальова А.В., представника третьої особи Сніменка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року (повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року в м. Слов`янську) в справі № 200/1033/20-а (суддя в І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Краматорської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа Приватне акціонерне товариство «Дружківське рудоуправління» про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Краматорської міської ради Донецької області (далі - Краматорська міська рада, відповідач-1), Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Дружківське рудоуправління», в якому позивач з урахуванням збільшення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправними дії Краматорської міської ради, що полягають у прийнятті рішення від 22.03.2019 № 52/VІІ-164 (із змінами на підставі рішенням Краматорської міської ради від 24.04.2019 № 53/VІІ-244) в частині розпорядження земельною ділянкою площею 2,2627 га за рахунок частини земельної ділянки (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185) шляхом поділу для подальшої передачі в оренду;
- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Донецькій області відновити запис про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 1412900000:07:000:4185 площею 27,5000 га;
- визнати протиправним та скасувати рішення Краматорської міської ради від 29.10.2019 № 30/VІІ-551 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для городництва громадянину ОСОБА_1 »;
- зобов`язати Краматорську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва громадянину ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі Краматорської міської ради за адресою: м. Краматорськ, поблизу сел. Комишуваха, площею 27,5000 га (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185) та передати її в оренду ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів документації із землеустрою або містобудівній документації. Позивач вказує, що згідно з відповіддю голови Краматорського міського суду від 10 грудня 2019 року з ухвали суду про накладення арешту від 09 липня 2018 року у справі № 234/9982/18 не вбачається накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185. Також позивач посилається на наявність висновку обласного управління Держгеокадастру про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185. Отже, вважає, що відповідач-1 неправомірно відмовив йому у затвердженні проекту землеустрою з підстав, не передбачених Законом. 
Щодо обраного способу захисту порушених прав позивач посилався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 818/1976/17 стосовно відсутності втручання суду у дискреційні повноваження ради при ухваленні рішення про зобов`язання затвердити проект землеустрою. Крім того, позивач вказав на те, що рада фактично здійснила поділ сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185, надавши дозвіл ПАТ «Дружківське рудоуправління» на розробку проекту землеустрою за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185. 
Також позивач зазначив, що запис у Поземельній книзі може бути скасований лише на підставі рішення суду.
З наведених підстав, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведені практично ті ж самі доводи, які були наведені в позовній заяві. Апелянт наголошує, що ним законно отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою, сплачено кошти інженеру, яким розроблено проект відводу земельної ділянки (проект погоджено відповідним висновком), позивач неодноразово звертався за затвердженням, проте Краматорською міською радою протиправно відмовлялось у його затвердженні. Натомість, суд першої інстанції взагалі не дослідив надані позивачем докази наявності порушеного права та протиправних дій відповідачів, не оцінив їх достатність, належність, допустимість і достовірність.
У відзивах на апеляційну скаргу відповідачем-1 та третьою особою висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечували представники відповідача-2 та третьої особи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
Рішенням Краматорської міської ради від 30.06.2017 № 23/VII-252 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва строком на 7 років із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі Краматорської міської ради поблизу с. Комишуваха, а саме щодо земельної ділянки № 1 орієнтовною площею 27,5000 га ріллі. Вказаним рішенням позивача зобов`язано в місячний термін звернутись з метою укладення договору на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з суб`єктом господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробити та погодити згідно норм діючого законодавства. Також вказаним рішенням ОСОБА_1 попереджено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором у разі, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на ділянку не зареєстровано з вини заявника (п.10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Крім того, п. 5 вказаного рішення зазначено, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду не надає ОСОБА_1 права користуватися вказаною ділянкою до моменту реєстрації речового права у відповідності до чинного законодавства. 
03 квітня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області видано Висновок № 2793/82-18 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 27,5000 га.
29 травня 2018 року на запит позивача сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до якого державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185 площею 27,5000 га, яка відноситься до земель комунальної власності (землі запасу), проведено на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 10 березня 2018 року.
Рішенням від 25 липня 2018 року №41/VII-396 Краматорська міська рада відмовила ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі Краматорської міської ради, за адресою: м. Краматорськ, поблизу села Комишуваха, площею 27,5000 га (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185).
Відповідно до рішення Краматорської міської ради від 14 листопада 2018 року №46/VII-580 затверджено детальний план території ділянки Східна Новорайського родовища на території Краматорської міської ради. 
Рішенням Краматорської міської ради від 22 березня 2019 №52/VII-164, зокрема, надано дозвіл ПАТ «Дружківське рудоуправління» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що перебуває у запасі на території Краматорської міської ради в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд під розширення кар`єру Новорайського родовища видобування вогнетривких глин ділянки Східна-1, орієнтовною площею 9,1925 га, в тому числі:
6,9298 га із земель не сформованої земельної ділянки;
2,2627 га за рахунок частини земельної ділянки (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185).
Відповідно до рішення Краматорської міської ради від 24 квітня 2019 року №53/VII-244 внесено зміни до рішення від 22 березня 2019 №52/VII-164 шляхом зазначення «Приватне акціонерне товариство «Дружківське рудоуправління» замість «Публічне акціонерне товариство «Дружківське рудоуправління».
10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови Краматорської міської ради із заявою про передачу в оренду земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, за адресою: м. Краматорськ, поблизу села Комишуваха, площею 27,5000 га, кадастровий номер 1412900000:07:000:4185 строком на 7 років для городництва, затвердивши проект землеустрою. До вказаної заяви позивачем додано копію проекту землеустрою, затвердженого 01 лютого 2018 року, витягу з ДЗК про земельну ділянку та паспорту громадянина України.
Рішенням від 29 жовтня 2019 року №60/VII-551 Краматорська міська рада відмовила ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі Краматорської міської ради, за адресою: м. Краматорськ, поблизу села Комишуваха, площею 27,5000 га (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185) у зв`язку з тим, що на вказану земельну ділянку ухвалою Краматорського міського суду у справі №234/9982/18 від 09 липня 2018 року накладено арешт.
Згідно з повідомленням державного кадастрового реєстратора Міжміського управління у мм. Краматорську та Дружківці ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 24 лютого 2020 року відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185 у Державному земельному кадастрі відсутні.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, апеляційний суд виходить з такого.
На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.
Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.
Так, відповідно до ч. 1 цієї статті надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:
надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;
формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Частиною 2 цієї статті передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Частиною 11 цієї статті передбачено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);
надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.
Відповідно до положень ч. 14 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.
За приписами ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.50 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
З аналізу наведених норм випливає, що рішення органу місцевого самоврядування приймається на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки. Підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Як вбачається зі спірного у цій справі рішення відповідача-1 від 29 жовтня 2019 року № 60/VII-551 підставою для відмови ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі Краматорської міської ради, за адресою: м. Краматорськ, поблизу села Комишуваха, площею 27,5000 га (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185) зазначено обставини накладення на вказану земельну ділянку арешту ухвалою Краматорського міського суду від 09 липня 2018 року, постановленою у справі № 234/9982/18.
З ухвали Краматорського міського суду від 09 липня 2018 року, постановленою у справі № 234/9982/18, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, вбачається, що у провадженні СВ Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області, перебувають матеріали досудового розслідування за № 42018051390000068 від 22.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України за фактом самовільного зайняття земельних ділянок невстановленими особами, що розташовані на території Краматорської міської ради Донецької області. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що невідомими особами, які не мають необхідних та достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкам, як власника чи як особи, якій надано право постійного чи тимчасового володіння і користування, виник злочинний намір, спрямований на самовільне заняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 92,7442га, які знаходиться в зоні - 07, квартал 000 , КОАТУУ: 1412900000 , які розташовані на території Краматорської міської ради, в районі селища Старорайське Донецької області. За результатами перевірки встановлено, що земельні ділянки комунальної власності земель сільськогосподарського призначення засіяні сільськогосподарською культурою (соняшник, озима пшениця).
Оскільки врожай сільськогосподарської культури соняшнику, вирощений на самовільно зайнятій земельній ділянці є фактично речовим доказом використання земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, за відсутності документів, що підтверджують право користування, прокурор звернувся до Краматорського міського суду із клопотанням про накладення арешту на майно.
За результатом розгляду вказаного клопотання, ухвалою Краматорського міського суду від 09 липня 2018 року у справі № 234/9982/18 накладено арешт майна на речові докази у кримінальному провадженні шляхом заборони розпоряджатися будь-яким чином майном та використовувати його, а саме:
- речовий доказ - земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, несформовані в Державному земельному кадастрі площею 14,8080га, яка знаходиться в зоні - 07, квартал 000, КОАТУУ: 1412900000, що розташована за межами населених пунктів на території Краматорської міської ради Донецької області в районі с. Старорайське поряд з Дружківським рудоуправлінням, на якій засіяна сільськогосподарська культура - соняшник, на яких проведена перевірка 12.06.2018 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №214-ДК від 11.06.2018 та проведено огляд місця події;
- речовий доказ - земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, несформовані в Державному земельному кадастрі площею 47,3184га, яка знаходиться в зоні - 07, квартал 000, КОАТУУ: 1412900000, що розташовані за межами населених пунктів на території Краматорської міської ради Донецької області в районі с. Старорайське поряд з Дружківським рудоуправлінням, на якій засіяна сільськогосподарська культура - соняшник, на яких проведена перевірка 12.06.2018 відповідно до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №214-ДК від 11.06.2018 та проведено огляд місця події;
- речовий доказ - земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності, несформовану в Державному земельному кадастрі площею 30,6178га (яка знаходиться в зоні - 07, квартал 000, КОАТУУ: 1412900000), що розташована за межами населених пунктів на території Краматорської міської ради Донецької області в районі с. Старорайське поряд з Дружківським рудоуправлінням, на яких засіяна сільськогосподарська культура - озима пшениця, на яких проведена перевірка відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 214-ДК від 11.06.2018 та проведено огляд місця події;
- речові докази - посіви технічної сільськогосподарської культури соняшника, які зростають на самовільно зайнятих земельних ділянках сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, несформовані в Державному земельному кадастрі площею 14,8080га (яка знаходиться в зоні - 07, квартал 000, КОАТУУ: 1412900000), площею 47,3184га (яка знаходиться в зоні - 07, квартал 000, КОАТУУ: 1412900000), що розташовані за межами населених пунктів на території Краматорської міської ради Донецької області в районі с. Старорайське поряд з Дружківським рудоуправлінням, на яких проведена перевірка 12.06.2018 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 214-ДК від 11.06.2018 та проведено огляд місця події;
- речові докази - посіви сільськогосподарської культури озимої пшениці, які зростають на самовільно зайнятих земельних ділянках сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, несформовані в Державному земельному кадастрі площею 30,6178га (яка знаходиться в зоні - 07, квартал 000, КОАТУУ: 1412900000), що розташовані за межами населених пунктів на території Краматорської міської ради Донецької області в районі с. Старорайське поряд з Дружківським рудоуправлінням, на яких проведена перевірка відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 214-ДК від 11.06.2018 та проведено огляд місця події.
Роз`яснено, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Також вказано, що ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Щодо посилань позивача на те, що раніше сформована у Державному земельному кадастрі земельна ділянка з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185, розташована за адресою: м. Краматорськ, поблизу села Комишуваха, площею 27,5000 га не входить до переліку речових доказів, на які ухвалою Краматорського міського суду від 09 липня 2018 року у справі № 234/9982/18 накладено арешт.
Так, відповідно до п.п.29, 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051, у редакції, чинній на час формування спірної земельної ділянки) кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів:
НКЗ : НКК : НЗД,
де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку;
НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку;
НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999).
Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою.
Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки визначаються на підставі:
індексної кадастрової карти (плану);
даних, що містяться у Державному земельному кадастрі;
відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у документації із землеустрою та відповідному електронному документі.
Відповідно до кадастрового номера спірної земельної ділянки 1412900000:07:000:4185, ця ділянка за номером 4185 знаходилась в зоні 07, квартал 000, КОАТУУ відповідно до Державного класифікатору об`єктів адміністративно-територіального устрою України - 1412900000.
Ці дані також підтверджуються технічною документацією, розробленою позивачем в порядку відведення земельної ділянки у користування. 
При цьому межі цієї земельної ділянки співпадають з межами земельних ділянок у графічних матеріалах, на підставі яких судом накладено арешт: вона входить до земельної ділянки площею 30,6178га (т.1 а.с. 61, 77).
Отже, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що раніше сформована земельна ділянка з кадастровим номером 1412900000:07:000:4185 входить до переліку речових доказів, на які ухвалою місцевого суду накладено арешт в рамках кримінального провадження.

Щодо підстав прийняття спірного у цій справі рішенні відповідача-1 від 29 жовтня 2019 року №60/VII-551.
Як вже зазначалось вище, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки відповідачем-1 визначено обставини накладення на вказану ділянку арешту ухвалою суду.
В цьому випадку, слід зазначити, що відповідно до положень законодавства, що регулює земельні відносини, підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Водночас, Конституцією України передбачена обов`язковість виконання судових рішень на всій території України. 
Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
В ухвалі Краматорського міського суду від 09 липня 2018 року вказано, що відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, для збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Отже, арешт майна має тимчасовий характер, і його тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Враховуючи те, що прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у користування змеленої ділянки є за своєю суттю розпорядженням комунальним майном, беручи до уваги обов`язковість виконання судового рішення на всій території України, зважаючи на наявність проведення слідчими органами досудового розслідування щодо самовільного зайняття земельних ділянок, до яких, в тому числі входила і спірна у цій справі земельна ділянка, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, не вбачає допущення Краматорською міською радою порушень діючого законодавства при прийнятті 29 жовтня 2019 року рішення № 60/VII-551 відносно позивача.
Стосовно відсутності у Земельному кодексі України такої підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, як накладення арешту на земельну ділянку, колегія суддів зазначає наступне.
Наведений у Земельному кодексі України перелік підстав для такої відмови є загальним, тоді як арешт речових доказів в рамках досудового слідства є виключною, але об`єктивною обставиною неможливості прийняття радою відповідного рішення. При цьому, суд враховує конституційну гарантію обов`язковості судового рішення до виконання та наявність кримінальної відповідальності за не вчинення таких дій. 
З огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення Краматорської міської ради від 29.10.2019 № 30/VІІ-551 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для городництва громадянину ОСОБА_1 ».
Враховуючи те, що позовні вимоги позивача про зобов`язання Краматорської міської ради прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва громадянину ОСОБА_1 (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185) та передати її в оренду ОСОБА_1 є похідними від позовних вимог про скасування рішення відповідача-1 від 29.10.2019 №30/VІІ-551, в їх задоволенні також слід відмовити.
Також колегія суддів вважає, що посилання позивача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.10.2018 у справі № 818/1976/17 безпідставним, оскільки фактичні обставини у цій справі, порівняно зі справою № 818/1976/17, є відмінними.
Місцевий суд також правильно встановив, що похідними від вищенаведених позовних вимог ОСОБА_1 та такими, в задоволенні яких слід відмовити, є вимоги про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Донецькій області відновити запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номер 1412900000:07:000:4185 площею 27,5000 га.
Водночас, відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:
поділу чи об`єднання земельних ділянок;
якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.
Слід зазначити, що відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру державну реєстрацію земельної ділянки №1412900000:07:000:4185 було проведено 29.05.2018. Тобто, на час подання заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, за результатом розгляду якої позивачу відмовлено у такому затвердженні, минув один рік, що свідчить про наявність підстав для скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки.
Крім того, суд бере до уваги обставини затвердження відповідачем-1 у листопаді 2018 року детального плану території ділянки Східна Новорайського родовища на території Краматорської міської ради, що свідчить про зміну містобудівних умов та обмежень щодо існуючої на час виникнення спірних правовідносин земельної ділянки №1412900000:07:000:4185.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Краматорської міської ради, що полягають у прийнятті рішення від 22.03.2019 №52/УІІ-164 (із змінами на підставі рішенням Краматорської міської ради від 24.04.2019 №53/УІІ-244) в частині розпорядження земельною ділянкою площею 2,2627 га за рахунок частини земельної ділянки (кадастровий номер 1412900000:07:000:4185) шляхом поділу для подальшої передачі в оренду, апеляційний суд зазначає наступне.
Під час здійснення адміністративного судочинства, суд перевіряє чи є порушеними права фізичних чи юридичних осіб у публічно-правових відносинах діями/бездіяльністю відповідного суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відтак завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 802/2678/15-а, яка враховується судами під час ухвалення рішення у цій справі.
Варто звернути увагу, що як рішення Краматорської міської ради від 22.03.2019 №52/VІІ-164 та від 24.04.2019 №53/VІІ-244, так і дії щодо їх прийняття, спрямовані на іншого суб`єкта - Приватне акціонерне товариство «Дружківське рудоуправління», та стосуються прав та законних інтересів саме вказаної юридичної особи. 
Під час розгляду цієї адміністративної справи судами не встановлено порушення цими рішеннями та діями відповідача-1 щодо їх прийняття прав та законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту, тому, встановлені обставини справи свідчать про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 і в цій частині.
Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 11, частини 1 статті 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачі, які є суб`єктами владних повноважень, свою позицію довели та обґрунтували її належним чином, надав належні та допустимі докази правомірності своїх дій та рішень.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи, на підставі яких місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 200/1033/20-а - залишити без змін.
Повне судове рішення - 23 листопада 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Суддя                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                                     Г. М. Міронова