Ухвала
Іменем України
19 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 754/4965/20
провадження № 61-13700ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротенка Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року в справі за заявою адвоката Нетребенка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя 
особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо,
ВСТАНОВИВ:
25 квітня 2020 року адвокат Нетребенко О. С., який діє в інтересах 
ОСОБА_1 , подав до суду заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та заборонити відповідачам ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чинити дії щодо перешкоджання
ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 надати ОСОБА_1 можливість підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі особисті контакти з дитиною, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини ОСОБА_1 .
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2  з 14 квітня 2010 року по 13 березня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_5 .
Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації (протокол №4 від 20 лютого 2020 року) було задоволено заяву ОСОБА_1 та видане розпорядження від 27 лютого 2020 року № 147, яким визначений порядок спілкування батька з малолітнім сином, встановлений графік спілкування.
Разом з тим, ОСОБА_2  чинить перешкоди у спілкуванні 
ОСОБА_1 з сином, встановлений графік спілкування не виконує. ОСОБА_4 , яка є бабусею  ОСОБА_5 , та її співмешканець 
ОСОБА_3 постійно налаштовують дитину проти батька.
З огляду на те, що між сторонами виник спір про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо та щодо визначення способів участі у вихованні малолітнього ОСОБА_5 , вважав, що вказані в заяві заходи забезпечення позову відповідатимуть інтересам дитини, оскільки відсутність спілкування дитини з батьком протягом тривалого часу може утруднити виконання можливого рішення суду.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року заяву адвоката Нетребенка О. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.
Заборонено  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 .
Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Клочай Н. І. оскаржив її в апеляційному порядку. 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Клочай Н. І. задоволено частково.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Відмовлено у задоволенні заяви адвоката Нетребенка О. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову про відмову у задоволенні заяви адвоката Нетребенка О. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви, апеляційний суд виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних ризиків невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Також суд першої інстанції не врахував, що забезпечення майбутнього позову про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо, в обраний позивачем спосіб заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 є вирішенням по суті позовних вимог, з якими ОСОБА_1 має намір звернутись до суду.
11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій,  посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати постанову Київського апеляційного суду 
від 06 серпня 2020 рокута залишити в силі ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Крім того, зазначає, що апеляційну скаргу подано з пропуском процесуальних строків, поважність причин пропуску даного строку представником ОСОБА_2 - адвокатом Клочай Н. І. в апеляційній скарзі не зазначено та належних доказів не надано.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду.
Клопотання мотивовано тим, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано заявником 12 серпня 2020 року, що підтверджується доданим до клопотання копією конверту за штрихкодовим ідентифікатором № 0318630098483 та копією супровідного листа, направленого апеляційним судом, тобто подано касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи. якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення пропущено з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і підстав її подання, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для сплати судового збору.
Особою, яка подала касаційну скаргу, вимоги ухвали Верховного Суду 
від 17 вересня 2020 року виконано.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Згідно з частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Отже, за змістом статті 149 ЦПК України метою забезпечення позову є гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Згідно з частиною десятою статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана ухвала місцевого суду не містить обґрунтування, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що забезпечення майбутнього позову про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо, в обраний позивачем спосіб заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 є вирішенням по суті позовних вимог, з якими ОСОБА_1 має намір звернутись до суду, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року подано представником ОСОБА_2 - адвокатом Клочай Н. І. з пропуском процесуальних строківє необґрунтованими, оскільки апеляційний суд, враховуючи норми Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», дійшов висновку про те, що апеляційна скарга подана з дотриманням строку на апеляційне оскарження.
Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якими вирішено процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності постанови апеляційного суду.
Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду 
від 06 серпня 2020 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження на постанови Київського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року в справі за заявою адвоката Нетребенка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	М. Є. Червинська    	
   	С. Ю. Бурлаков     Є. В. Коротенко