П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/1395/20                                                Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С.  
                Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
28 грудня 2020 року                                                                                                           м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Сапальової Т.В. ,  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року (прийнятого в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію", який затверджений начальником ГУ НП в Хмельницькій області 08 листопада 2019 р.;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Хмельницькій області 08 листопада 2019 року "Про виплату одноразової грошової допомоги" в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" в розмірі 163218,00 грн.;
- зобов`язати ГУ НП в Хмельницькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію", з врахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу в органах внутрішніх справ та у Національній поліції, під час якої внаслідок нещасного випадку отримав травму. Травму визнано пов`язаною з виконанням службових обов`язків, у зв`язку з чим позивачу після звільнення зі служби було встановлено другу групу інвалідності. Крім того, позивач посилається на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі №560/1262/19, яке набрало законної сили, яким Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області було зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку, передбаченому ст. ст. 97, 99 Закону України "Про національну поліцію", Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.
Позивач зазначає, що відповідач склав висновок про призначення йому грошової допомоги, але у ньому зазначив неналежну підставу - п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "про Національну поліцію" замість п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону, що призвело до призначення суми допомоги у розмірі, нижчому від передбаченого для поліцейських - інвалідів, які отримали травму, пов`язану з проходженням служби. Відтак позивач вважає висновок, затверджений начальником ГУ НП в Хмельницькій області 08 листопада 2019 року та наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 18 листопада 2019 року №1692 «Про виплату одноразової грошової допомоги» (в частині ) протиправними. На переконання позивача, отримана ним травма не є захворюванням, оскільки заподіяна іншою особою під час опору працівнику міліції, що доводиться актами розслідування нещасного випадку та іншими доказами. Таким чином, інвалідність ІІ групи отримана саме внаслідок травми, під час виконання ним службових обов`язків, повноважень та основних завдань правоохоронного органу, що стало причиною подальшого звільнення зі служби.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
19 жовтня 2020 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач посилаючись на рішення Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2020 року у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року №822/3788/17, від 14 листопада 2018 року у справі №823/1225/18 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України, органах Національні поліції.
Під час проходження служби в міліції позивач отримав травму, заподіяну іншою особою під час опору працівнику міліції, про що складений акт розслідування нещасного випадку та акт №01 про нещасний випадок (у тому числі поранення), який затверджений начальником Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області 25.01.2012.
Відповідно до висновку акту №01 про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 25.01.2012 року позивачу нанесені тілесні ушкодження, а саме: черепно-мозкова травма, наявний синдром вегето-судинної дистонії та забій третього пальця лівої китиці, які вважати отриманими ним в період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки та боротьбі зі злочинністю. При первинному огляді МСЕК в 2012 році ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності від травми, одержаної при виконанні службових обов`язків в ОВС в розмірі 20 % та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 9272 грн.
18.09.2018 року медичною військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" проведений медичний огляд позивача, про що складене свідоцтво про хворобу №238. З свідоцтва про хворобу вбачається, що наявні наслідки перенесеної ЧМТ (2012 р.), травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків. 19.09.2018 року позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 77 Закону № 580-VIII (через хворобу)
17.12.2018 року під час повторного медичного огляду Хмельницькою обласною МСЕК позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №1110839, у якій зазначено, що причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції. В силу встановлення позивачеві ІІ групи інвалідності він звернувся до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області з заявою та відповідним пакетом документів для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності.
На підставі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі №560/1262/19, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 року, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи в сумі 163 218 грн. відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію". Виплата коштів доводиться платіжним дорученням № 5536 від 23.12.2019 року, копія якого є у справі, і сторонами не заперечується.
Водночас, спір виник через те, що позивач вважає, що виплата грошової допомоги повинна була здійснюватись відповідно до п.3 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", а не п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону, у зв`язку з тим, що підставою виплати є отримання позивачем інвалідності саме через отриману травму, а не через захворювання. Застосування ж відповідачем у висновку та спірному наказі невірного пункту статті закону вплинуло на розмір допомоги.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", затверджений начальником ГУ НП в Хмельницькій області 08 листопада 2019 року є необґрунтованим, оскільки позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги на іншій підставі.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів враховує таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII (далі-Закон №580-VIII).
Згідно з положеннями ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Згідно з положеннями пунктів 3 - 4 частини 1 статті 99 Закону №580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, однак відрізняються:
- визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3 інвалідності ІI групи дає право на отримання допомоги у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;
- визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4 інвалідності II групи дає право на отримання допомоги у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який набрав чинності 29.02.2016 року (далі - Порядок №4).Так, пп.2 п. 4 розділу І Порядку № 4 встановлено, що одноразова грошова допомога у разі інвалідності поліцейського призначається у випадку встановлення настання такої інвалідності внаслідок травми, захворювання, отриманого під час виконання службових обов`язків (п. 3, 5 ч. 1 ст. 97 Закону), тобто випадку, пов`язаного із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Відповідно до п. 3 розділу І Порядку №4 поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України «Про міліцію».
Статями 2 та 10 Закону України «Про міліцію» у редакції, чинній на момент отримання позивачем травми, визначено основні завдання та повноваження міліції, зокрема: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків. Зазначені положення узгоджуються також і з приписами статей Закону України "Про Національну поліцію", якими визначені основні завдання та повноваження Національної поліції.
Верховний Суд у рішеннях по аналогічних справах № 373/1188/16-а від 19.09.2018 року, № 822/3788/17 від 01.11.2018 року та інших зазначив, що підставою для виплати особі ОГД на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" є:
- встановлення факту отримання поранення, травми саме під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, конкретний перелік яких встановлено вищевказаними статтями Законів України "Про Національну поліцію", "Про міліцію";
- визначення інвалідності внаслідок поранення, травми, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. 
Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 22.01.2012 року отримав травму заподіяну іншою особою під час опору працівнику поліції, про що було складено акт розслідування нещасного випадку, який затверджений начальником Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області. Внаслідок чого позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, пов`язаному з отриманою ним травмою, а саме: з 25.01.2012 р. по 17.02.2012 р., з 17.01.2014 р. по 03.02.2014 р., з 14.10.2014 р. по 29.10.2014 р., з 15.09.2015 р., по 29.09.2015 р., з 20.07.2016 р. по 10.08.2016 р., та з 03.10.2016 р. по 19.10.2016 р., після чого отримав інвалідність ІІ групи. Враховуючи, що позивач був травмований при виконанні ним службових обов`язків, які безпосередньо пов`язані із забезпеченням охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтриманням публічної безпеки і порядку, що спричинило втрату працездатності та інвалідність, а отже ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі п. 3 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".
Щодо посилань відповідача на те, що у довідці МСЕК зазначене формулювання "захворювання", а не "травма" чи "поранення" колегія суддів зазначає, що дана обставина не змінює суті події, через яку позивачеві встановлено інвалідність. Згідно з Порядком №4 ВЛК відповідають за перевірку матеріалів виключно на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, відповідно до законодавства України. В силу зазначеного медичні документи, наявні в матеріалах справи, необхідно оцінювати в сукупності з актом № 1 про нещасний випадок та актом форми Н5, які підтверджують отримання позивачем травми під час виконання службових функцій, отже доводять зв`язок нещасного випадку із виконанням позивачем службових обов`язків та проходженням служби в органах внутрішніх справ.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", затверджений начальником ГУ НП в Хмельницькій області 08 листопада 2019 року є необґрунтованим, оскільки позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги на іншій підставі, відповідно до законодавства.
Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наказ начальника ГУ Національної поліції в Хмельницькій області від 18.11.2019 р. №1692 «Про виплату одноразової грошової допомоги» в частині, яка стосується позивача, а саме в частині підстави призначення та розміру одноразової грошової допомоги є неправомірним, а отже відповідача необхідно зобов`язати нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", з врахуванням раніше виплачених сум.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  28 грудня 2020 року.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Сапальова Т.В.