ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" грудня 2020 р.                                       Справа№ 910/5299/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Мальченко А.О. 
 в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхової компанії "Альфа-Гарант", 
на рішення Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2020 року
у справі № 910/5299/20 (суддя Павленко Є.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", 
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", 
про стягнення 34 067,18 грн., -
в с т а н о в и в :
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 34 067,18 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП (а.с. 1-3). 

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2020 у справі №910/5299/20 позов задоволено повністю (а.с. 100-102).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
2.2.          ТзДВ "СК "Альфа-Гарант" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1          У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що здійснив власний розрахунок розміру матеріальної шкоди, що складає 29 557,49 грн., на підставі консультативного висновку від 3 грудня 2019 року № 19/6813 аварійного комісара Коляди В.В. При проведенні розрахунку відповідач застосував визначений у консультативному висновку коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "NISSAN", державний номерний знак: НОМЕР_1 , у розмірі 24,88 %, оскільки складові частини вказаного автомобіля, на думку відповідача, вже відновлювалися до настання спірної ДТП. При цьому, відповідач зазначає про можливість застосування витягів з ПК "Audatex", як самостійного доказу у справі.

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1          Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2020 року, матеріали судової справи № 910/5299/20 разом з апеляційною скаргою ТДВ "СК "Альфа-Гарант" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.
6.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у справі № 910/5299/20 та повідомлено сторін про те, що розгляд даної апеляційної скарги вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

7.          Інші процесуальні дії у справі: не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.           10 жовтня 2019 року по вулиці Щусєва, 23 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля "RENAULT", державний номерний знак: НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля "NISSAN", державний номерний знак: НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "RENAULT", державний номерний знак: НОМЕР_2 , не надав при перестроюванні перевагу в русі автомобілю "NISSAN", державний номерний знак: НОМЕР_1 , внаслідок чого здійснив зіткнення з вищевказаним автомобілем "NISSAN", державний номерний знак: НОМЕР_1 , чим порушив пункт 10.3 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 5 листопада 2019 року в справі № 761/41909/19, якою водія автомобіля "RENAULT", державний номерний знак: НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 41-42).
8.2.          Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль "NISSAN", державний номерний знак: НОМЕР_1 (застрахований транспортний засіб), власником якого є ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 грудня 2017 року (а.с. 10). 
8.3.          Пошкоджений транспортний засіб застраховано позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" від 06.12.2018 р. №009045/4605/0000041 (а.с. 14-15,16-27). 
8.4.           15 жовтня 2019 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с. 8-9).
8.5.          На підставі рахунку-фактури на оплату ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" від 31.10.2019 р. № СЧ-0009879 (а.с. 28-29) та ремонтної калькуляції від 01.11.2019 р. № 00321796 (а.с. 30-34) позивачем складено страховий акт від 01.11.2019 р. № 00321796, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 35 067,18 грн. (а.с. 7).
8.6.          Вказана сума страхового відшкодування перерахована позивачем на рахунок ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський", що підтверджується копією платіжного доручення від 4 листопада 2019 року № 117398 (а.с. 38).
8.7.          На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатує автомобіль "RENAULT", державний номерний знак: НОМЕР_2 , застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) серії АО № 005864449 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 100 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.) (а.с. 43, 67-68).

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
9.1.          Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" від 06.12.2018 р., набув права потерпілої у ДТП особи в межах виплаченої суми страхового відшкодування, - 35067,18 грн. 
9.2.          Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_1 застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) серії АО №005864449 обов`язкового страхування, саме відповідач є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації вищевказаного автомобіля "RENAULT" на момент ДТП.
9.3.          Позивач звернувся до відповідача із заявою від 14.11.2019 р. № 26338 про виплату страхового відшкодування на суму 35 067,18 грн. (а.с. 40).
9.4.          Зазначена заява задоволена Компанією не була.

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1          Враховуючи умови полісу серії АО № 005864449, положення статей 12, 22, 29 Закону, статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останнього
10.2          З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено факт сплати позивачем на користь страхувальника страхового відшкодування у розмірі 35 067,18 грн., а також враховуючи встановлений полісом серії АО № 005864449 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб у розмірі 100 000,00 грн. та франшизи - 1 000,00 грн., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 34067,18 грн.

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.          Колегія суддів зазначає про помилковість тверджень відповідача про необхідність врахування у якості доказу наданого ним консультативного висновку від 3 грудня 2019 року № 19/6813 аварійного комісара ОСОБА_3 з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Даний пункт Методики наведений у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 21 жовтня 2019 року № 3207/5/1033.
Частинами 1, 2 статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Приписами статті 98 ГПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином, консультативний висновок аварійного комісара не може вважатися висновком експерта в розумінні наведених вище положень процесуального закону. Як слідує із вказаного консультативного висновку, останній не містить застереження щодо обізнаності аварійного комісара про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та має консультативний характер.
Крім того, з даного консультативного висновку вбачається, що при визначенні коефіцієнту фізичного зносу аварійним комісаром застосовувалися виключно дані з програми AudaHistory. Однак, дана програма не має обов`язкового характеру та міститься серед переліку рекомендованих комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, наведеним у пункті 8 Методики.
Загальні умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з`ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України "Про страхування" встановлено Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою КМУ №8 від 05.01.1998 р.
Пунктом 16 Типового положення передбачено, що на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат - документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.
У разі потреби аварійний комісар складає рапорт, в якому докладно описує обставини та причини настання страхового випадку (пункт 21 Типового положення).
Складання аварійним комісаром консультативного висновку вказаним положенням не передбачено, з огляду на що вказаний висновком обґрунтовано не прийнято судом першої інстанції у якості належного та допустимого доказу.
11.2.          Також колегія суддів зазначає про те, що надані відповідачем "витяги з ПК "Audatex" отримані за допомогою функції "Audahistory" (а.с. 73-76) фактично являють собою таблиці з переліком виконаних робіт та вартістю і не можуть бути самостійними, достовірними, допустимими, вірогідними та достатніми доказами, які б підтверджували необхідність застосування коефіцієнту фізичного зносу до застрахованого позивачем транспортного засобу у визначеному відповідачем розмірі, оскільки вони не містять ні джерела їх походження, ні інформації про особу, якою такі документи були сформовані, ні дати їх формування та не відповідають визначеним ДСТУ 4163-2003Вимогам до оформлювання документів.

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
12.1.           Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем порушено набуте позивачем право на отримання страхового відшкодування.

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.2.           Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.3. Обставини, встановлені рішенням суду в т.ч. в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).
13.4.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України). 
13.5.          Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.6.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.7.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
13.8.          Відповідно до ч. 6 ст. 252 ГПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
13.9.          Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України). 
13.10.          За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
13.11.          Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
13.12.          Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
13.13.          Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
13.14.          Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України "Про страхування".
13.15.          Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:
14.1.          Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у справі №910/5299/20 залишити без змін.
14.3.           Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у справі № 910/5299/20 залишити без задоволення.

15.          Розподіл судових витрат:
15.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у справі № 910/5299/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2020 року у справі №910/5299/20 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант".
4. Справу №910/5299/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено - 24.12.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                А.О. Мальченко