ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/1060/20 пров. № А/857/10850/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:               Гнатик А.З.
за участі позивача:                                         ОСОБА_1 
представника відповідача:                           Ярова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління ДФС у Львівській області та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року (рішення ухвалене о 12:40 у м. Львові судом у складі головуючого судді Кухар Н.А., повний текст рішення складено 03.08.2020р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
                                              ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області 273 003, 14 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня  2017 року у справі № 813/2342/16 позовні вимоги ОСОБА_1 до  Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області  задоволено  повністю. Визнано  протиправним  та скасовано  наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області  від  29.06.2016 року №253-о “Про звільнення”.  Поновлено   ОСОБА_1 на посаді  начальника управління внутрішнього аудиту  Головного управління ДФС у Львівській області з  30 червня 2016р. Стягнуто  з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області  в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу  в сумі 52589,84 грн.,  з  урахуванням  податків, зборів та  обов`язкових платежів.  Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7733,80 грн. звернуто  до негайного виконання. Зазначає, що відповідачем не було вчинено жодних дій та заходів, які б були спрямовані на виконання рішення суду та в подальшому позбавило позивача його конституційного права на працю в органах державної влади. На думку позивача наказ від 18.01.2018 року № 35 –о “Про поновлення на роботі” на посаді начальника управління внутрішнього аудиту та контролю ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_1 , ознайомлено його під підпис лише 12.11.2019 року. Отже, до стягнення з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі) за 706 робочих днів в сумі 273 003, 14 грн. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час  затримки виконання рішення суду  в розмірі 97 832, 57  грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржили Головне управління ДФС у Львівській області та ОСОБА_1 . Вважають, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційних скаргах.
Апелянт Головне управління ДФС у Львівській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити.
Апелянт ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою адміністративний позов задоволити в повному обсязі.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, а у задоволені апеляційної скарги Головного управління ДФС у Львівській області відмовити з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Апеляційним судом встановлено, що 29 червня  2016р. відповідачем прийнято наказ № 253 -0  “Про звільнення”, яким  припинено державну службу та звільнено  з 29 червня 2016 року ОСОБА_1 з посади начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області у зв`язку із структурними змінами та скороченням штатної чисельності Головного управління ДФС у Львівській області відповідно до пункту 1 частини першої ст. 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889 – VIII “Про державну службу” та п. 1 ст. 40 КЗпП України.   
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня  2017 року у справі № 813/2342/16 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області , задоволено  повністю. Визнано  протиправним  та скасовано  наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області  від  29.06.2016 року №253-о “Про звільнення”.  Поновлено   ОСОБА_1 на посаді  начальника управління внутрішнього аудиту  Головного управління ДФС у Львівській області    з  30 червня 2016  р. Стягнуто  з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області  в користь    ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу  в сумі    52589,84 грн.  з  урахуванням  податків, зборів та  обов`язкових платежів.  Постанову суду  в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі    7733,80 грн.  звернуто  до негайного виконання. На виконання вказаної постанови Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №813/2342/16 від 12.01.2017 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту  ГУ ДФС у Львівській області.
19.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого листа.
20.10.2017 старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курман Б.Г. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №54950492 з виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 №813/2342/16. Стягувач – ОСОБА_1 , боржник – ГУ ДФС у Львівській області. Вказану постанову позивач отримав 26.10.2017, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.
01.11.2017 державний виконавець скерував до ГУ ДФС у Львівській області вимогу, якою зобов`язав боржника у виконавчому провадженні №54950492 повідомити його про виконання рішення суду та надати документи, які підтверджують таке виконання протягом 3-х днів з моменту отримання.           Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курмана Б.Г. про накладення штрафу від 27.11.2017 №54950492 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк вимог виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 №813/2342/16 на боржника ГУ ДФС у Львівській області накладено штраф на суму 5100грн. Вказану постанову позивач отримав 30.11.2017, що підтверджується копією повідомлення ГУ ДФС у Львівській області.
Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курмана Б.Г. про накладення штрафу від 18.12.2017 №54950492 за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк вимог виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 №813/2342/16 на боржника ГУ ДФС у Львівській області накладено штраф на суму 10200грн. Вказану постанову позивач отримав 30.11.2017, що підтверджується копією повідомлення ГУ ДФС у Львівській області.          Не погодившись із вказаними постановами державного виконавця про накладення штрафів за невиконання судового рішення без поважних причин, Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет позову – ОСОБА_1 , про скасування постанов про накладення штрафу. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року в справі № 813/4576/17 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до  управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування постанов - відмовлено в задоволенні позовних вимог. 
Не погодившись із вищевказаним судовим рішенням, ГУ ДФС у Львівській області подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №813/4576/17 (№857/1283/18) за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про скасування постанов - апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - залишено без задоволення, а Рішення Львівського окружного адміністративного суду від ЗО травня 2018 року в адміністративній справі №813/4576/17 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанов залишено без змін.
Не погодившись із вищевказаною постановою суду апеляційної інстанції, ГУ ДФС у Львівській області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі №813/4576/17 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про скасування постанов - Головному управлінню ДФС у Львівській області відмовлено у відкритті касаційного провадження.
В провадженні слідчого відділу Прокуратури Львівської області перебувало кримінальне провадження №42017140000000316, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2017 року за фактом невиконання службовими особами Головного управління ДФС у Львівській області постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/2342/16 від 12.01.2017р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, яке на даний час скеровано для подальшого досудового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Львові.
Головним управлінням ДФС у Львівській області видано наказ від 18.01.2018 року №35-о “Про поновлення на роботі” на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року по справі №813/2342/16 у відповідності до частини 2 статті 65 Закону України “Про виконавче провадження” від 02 червня 2016 року № 1404- VIII та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58. З наказом   ОСОБА_1 ,  ознайомлено під підпис лише 12.11.2019 року.
Згідно виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом по справі №813/2342/16 від 12.01.2017р., органом ДКСУ у Львівській області в листопаді 2017 року здійснено безспірне списання коштів в сумі 52589,84 гри.,  з рахунку Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 (за вимушений прогул за період з 30.06.2016р. по 12.01.2017р.).
Наказом Головного управління ДФС у Львівській області №646-0 від 12.11.2019 року “Про звільнення” , яким  звільнено  з 12.11.2019 року у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області   ОСОБА_1 . Управлінню фінансування, бухгалтерського обліку та звітності перерахувати грошові кошти за невикористані ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 11 календарних днів за період роботи з 30,06.2019 року по 12.11.2019 року і щорічні додаткові відпустки тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 27.11.2017р по 26.11.2018р. та тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 27.11.2018р. по 26.11.2019р. на рахунок Головного управління ДПС у Львівській області та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані:
-          щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 30.06.2016р. по 29.06.2017р.;
-          щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 30.06.2017р. по 29.06.2018р.;
-          щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 30.06.2018р. по 29.06.2019р.;
-          щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 27.11.2016р. по 26.11.2017р.
Наказом Головного управління ДПС у Львівській області №290-0 від 13.11.2019 року “Про прийняття”   ОСОБА_1 ,  прийнято з 13.11.2019 року на посаду начальника Франківської державної податкової інспекції Залізничного управління Головного управління ДПС у Львівській області у порядку переведення з Головного управління ДФС у Львівській області.
23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Львівській області із заявою про виплату заробітної плати за вимушений прогул за період з 12.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі).
Листом ДФС у Львівській області №19/10/130-34 від 29.01.2020р., на заяву ОСОБА_1 , від 23.12.2019 року (вх.№ 124457/10 від 23.12.2019) скеровано копію відповіді начальника управління правового забезпечення ГУ ДПС у Львівській області від 16.01.2020 року за № 128/08.4-03. 
Таким чином, відповідач переніс невикористані відпустки ОСОБА_1 за період з 12.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі) та за частину цих невикористаних відпусток виплатив позивачу грошову компенсацію, проте відмовляється виплатити за цей же період середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Статтею 9 Закону України «Про відпустки» передбачено, що до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються:
1)час фактичної роботи (в тому числі на умовах неповного робочого часу) протягом робочого року, за який надається відпустка;
2)час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу);
3)час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому виплачувалася допомога по державному соціальному страхуванню, за винятком частково оплачуваної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Стаття 235 Кодексу законів про працю України передбачає можливість органу, який розглядає трудовий спір, прийняти рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період, що дорівнює не більше одного року. Під вимушеним прогулом необхідно розуміти час, протягом якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.
Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 17.06.2020 року по справі №521/1892/18 (провадження № 61-39740св18) висловив наступну правову позицію, а саме:
Частина 1 статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.
Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженім ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.
При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.
Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.
При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18),від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження М 61- 12857св18).
За таких обставин, апеляційний суд прийшов висновку, що рішення суду фактично виконано з виданням наказу ГУ ДФС у Львівській області 18 січня 2018 р., оскільки саме в наказі від 18,01,2018 р. № 35-0 зазначено, про поновлення ОСОБА_1 з 30 червня 2016 року на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області.
Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_1 не ознайомлено з цим наказом ані під підпис, ані не скеровано його засобами поштового зв`язку з описом вкладення та повідомленням про вручення, крім того, виконання рішення про поновлення на роботі неможливо вважати закінченим лише з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі, а й слід врахувати фактичний допуск працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що з Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі) за 706 робочих днів в сумі 273 003,14 грн.
Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише частково позицію позивача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.
Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,  колегія   суддів, -
                                                ПОСТАНОВИЛА:
                              
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області – залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року у справі №380/1060/20 – скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області, (код ЄДРПОУ 43143039, адреса: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35) на користь ОСОБА_1 . (РНОКПП НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ) 273 003, 14 грн. (двісті сімдесят три тисячі три гривні 14 копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 15.10.2020