ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 грудня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №575/510/20 
Номер провадження 22-ц/816/2166/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач за первісним позовом – ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом – ОСОБА_2 ,
треті особи: Служба у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області, Охтирська міська рада Сумської області в особі Служби у справах дітей Охтирської міської ради, ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану через представника – адвоката Литвиненко Анну Сергіївну
на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 31 серпня 2020 року в складі судді Савєльєвої А.І., ухвалене в смт. Велика Писарівка, повний текст якого складено 03 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області, Охтирська міська рада Сумської області в особі Служби у справах дітей Охтирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживає з матір`ю – ОСОБА_2 , з чим він категорично не погоджується, вважає, що проживання дитини разом з ним відповідає її інтересам і забезпечить їй належне виховання, догляд та розвиток, оскільки проживає у приватному будинку, де створені всі умови для проживання неповнолітньої дитини, має стабільний дохід та вільний час для виховання дитини. В той же час відповідач - мати дитини не працює, доходу не має, проживає у будинку родичів, тобто належним чином створити необхідні умови для розвитку та виховання дитини не може. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем.
25 червня 2020 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області, Охтирська міська рада Сумської області в особі Служби у справах дітей, ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.
Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що вона дійсно після розірвання шлюбу переїхала до м. Охтирка разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де проживає в будинку рідної сестри ОСОБА_3 , перебуває на обліку у Великописарівській районній філії Сумського обласного центру зайнятості, де отримує матеріальну допомогу від держави як безробітна, проходить стажування на господарчому ринку в м. Охтирка з подальшим працевлаштуванням, любить дитину, завжди займалась її вихованням та піклувалась про неї, забирала з дитячого садочку, чого жодного разу не робив її батько, цікавилась її життям у середовищі однолітків. З урахуванням викладеного вважає, що позов ОСОБА_1 необґрунтований і задоволенню не підлягає, а вимоги її зустрічного позову просить суд задовольнити.
Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 31 серпня 2020 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволений.
Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у житловому будинку, де фактично проживає мати дитини, за адресою: АДРЕСА_2 , залишивши дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні та вихованні матері ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Литвиненко А.С., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити первісний позов в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічного позову.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що апелянт має стабільний самостійний дохід, який може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як ОСОБА_2 не має постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, мешкає у будинку родичів, де окрім неї з дітьми мешкають інші члени родини, умови в зазначеному будинку не облаштовані в повному обсязі всім необхідним для розвитку всіх дітей, не можуть забезпечувати дитині її навчання.
Учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , її представника – адвоката Мірошниченка О.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2016 року, який був розірваний рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 31 березня 2020 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50). Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 22 липня 2020 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 121-122).
У судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої згідно наданої довідки про доходи становить 2341,43 грн (а.с. 8); згідно характеристики з місця роботи характеризується позитивно (а.с. 9).
Відповідно до довідок виконкому Охтирської міської ради Сумської області (а.с. 139-140) та копії паспорта ОСОБА_2 (а.с. 138) з 25 серпня 2020 року остання разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, ОСОБА_2 , 1992 року народження, разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виконкому Охтирської міської ради від 18 червня 2020 року № 15 (а.с. 54). З характеристики з місця проживання слідує, що ОСОБА_2 характеризується як чуйна людина, дбайлива мати, її діти завжди охайні та доглянуті (а.с. 53). За місцем колишнього працевлаштування характеризувалась також позитивно (а.с. 57).
З довідки, виданої 19 червня 2020 року Великописарівською районною філією Сумського обласного центру зайнятості вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована як безробітна з 26 лютого 2020 року та отримувала допомогу по безробіттю, середній розмір якої згідно довідки становить 3037,78 грн (а.с. 52). З 10 серпня 2020 року працює на посаді кредитного консультанта ТОВ «Ізі Кредит» (м. Охтирка) (а.с. 117-118, 136), де характеризується позитивно.
ЗДО «Барвінок» надана довідка про участь матері вихованки ЗДО у дошкільному житті дитини, з якої слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала ясельну групу Заводського ЗДО (ясла - садок) «Барвінок» з 29 серпня 2018 року по 17 лютого 2020 року, де ОСОБА_2 (мати) спілкувалась з педагогами, цікавилась життям дитини в садочку, приймала участь разом з донькою у всіх заходах ЗДО, дитину до закладу приводила та забирала сама (а.с. 57).
Крім того, на запит адвоката Мірошниченка О.В. ЗДО «Барвінок» надано повідомлення про те, що батько ОСОБА_4 – ОСОБА_1 - заклад не відвідував, вихованням дитини не цікавився, також не відвідував батьківські збори та свята (а.с. 119).
Згідно висновку органу опіки та піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради № 01-14/1642 від 18 червня 2020 року, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , що відповідатиме найкращим інтересам дитини (а.с. 62-63).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області № 14-01-28/859 від 26 червня 2020 року, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність вирішити питання про час та спосіб спілкування дитини з батьком (а.с. 66).
Розглядаючи заявлені первісні позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, суд першої інстанції, врахувавши обставини справи та взявши до уваги висновки органів опіки та піклування, вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої доньки сторін разом з матір`ю. При цьому, суд звернув увагу і на ту обставину, що батько дитини відповідач ОСОБА_1 у такому разі не обмежений у своїх правах на спілкування з донькою та щодо участі у її вихованні.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» зазначено, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції врахував наявні у справі докази, а також те, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, мати виховує та утримує доньку, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, оскільки проживання малолітньої дитини саме із матір`ю буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнив зустрічний позов ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процессуального права. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану через представника – адвоката Литвиненко Анну Сергіївну залишити без задоволення.
Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 31 серпня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий -                                                                 В.І. Криворотенко

Судді:                                                                        О.І. Собина

С.С. Ткачук