СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2020 р.                                                                   Справа № Б-24/216-09  
Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя  Склярук О.І.,
при секретарі судового засідання Стойки В.В.,
за участю:
від апелянта- Мухітдінов Р.Д., посвідчення №1789 від 30.05.2016,
від заявника - Обушко А.В., довіреність №03.02.01-2014/156-19 від 19.12.2019, посвідчення №3544р, 
від АТ «Харківобленерго» - Бєлая І.М., довіреність №01-46/10835 від 25.09.2020,
від Харківської міської ради - Новіков М.С., посвідчення №3850р,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого (ліквідатора) Мухітдінова Рустама Джурайовича (вх.№2513Х/1 від 28.09.2020) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.08.2020 у справі № Б-24/216-09 (м. Харків, суддя Калініченко Н.В., ухвала підписана 31.08.2020), 
за заявою Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, м. Харків,
до Харківського обласного комунального сільськогосподарського підприємства «Декоративне садівництво», м. Харків,
про визнання банкрутом, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.08.2020 у справі №Б-24/216-09 повернуто ліквідатору ХОКСП «Декоративне садівництво» арбітражному керуючому Мухітдінову Р.Д. позовну заяву (вх.№2649/20 від 18.08.2020).
Арбітражний керуючий (ліквідатор) Мухітдінов Р.Д. з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить апеляційну скаргу задовольнити; ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.08.2020 по справі №Б-24/216-09 скасувати; справу №Б-24/216-09 направити для розгляду до Господарського суду Харківської області; розподілити судові витрати.
В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт зазначає про наступне:
- Господарський суд Харківської області, не зважаючи на недопустимість спору про підсудність між судами, а також на імперативність припису про прийняття справи до провадження судом, якому вона надіслана, своєю ухвалою від 31.07.2020, не прийнявши справу до провадження - фактично ініціював спір про підсудність;
- господарський суд не мав процесуального права повертати позовну заяву після відкриття провадження у справі, чим відповідно створювати перешкоди та невизначеність у реалізації права на судовий захист;
- при прийняття ухвали від 31.08.2020 в частині питання юрисдикції суд, також, не було враховано норми міжнародного права та усталену практику Європейського суду з прав людини;
- даний спір є майновим, в тому враховуючий, що всі дії ліквідатора направлені на повернення майнового права боржника, то відповідно дані дії охоплюються безпосередньо метою відновлення платоспроможності боржника в частині задоволення вимог кредиторів;
- ліквідатор скерував не окрему позовну заяву до господарського суду, а позовну заяву до районного суду, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 09.10.2019, відповідно до якої немайнові вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення провадження повинні розглядатись в позовному провадження; у вказаній постанові ніякої конкретизації, що даний позов повинен бути поданий до Господарського суду Харківської області, але в межах окремого позовного провадження не було.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2020 поновлено арбітражному керуючому (ліквідатору) Мухітдінову Рустаму Джурайовичу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №Б-24/216-09. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  арбітражного керуючого (ліквідатора) Мухітдінова Рустама Джурайовича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.08.2020 у справі №Б-24/216-09. Запропоновано учасникам провадження у справі подати відзиви на апеляційну скаргу. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. У випадку надіслання відзиву засобами поштового зв`язку, в цей же день направити його на офіційну адресу електронної пошти суду (inbox@eag.court.gov.ua) з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи. Призначено справу №Б-24/216-09  до розгляду на 05.11.2020. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
Від Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10647 від 04.11.2020), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишити ухвалу суду - без змін; справу розглянути за участю особи, яка уповноважена діяти від імені Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради. Зокрема, Адміністрація Індустріального району Харківської міської ради погоджується з позицією, викладеною Господарським судом Харківської області в ухвалі від 31.08.2020 стосовно відсутності підстав для розгляду позовної заяви в межах справи про банкрутство.
Харківська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу (вх.№10674 від 05.11.2020), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; оскаржувану ухвалу суду залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції по справі Харківська міська рада зазначає, що вимога, яка пред`являється до боржника під час провадження у справі про його банкрутство має бути майновою або стосуватися недійсності укладеного правочину боржником у цій справі про банкрутство. Предмет позову, поданого арбітражним керуючим (ліквідатором) Мухітдіновим Р.Д. не є майновими та за своїм змістом направлений на відновлення становища, яке існувало до порушення провадження у справі про банкрутство боржника так, як оскаржувані рішення Харківської міської ради та державні акти на право власності на земельні ділянки датуються раніше постанови Господарського суду Харківської області від 18.09.2018 у справі №Б-24/216-09. Отже, Харківська міська рада погоджується з позицією, викладеною Господарським судом Харківської області в ухвалі від 31.08.2020 стосовно відсутності підстав для розгляду спірної позовної заяви. 
Інші учасники провадження відзивів на апеляційну скаргу не надали.
Від представника Ричкової О.В. надійшло клопотання (вх.№10648 від 04.11.2020), в якому представник просить суд: визнати поважною причину неявки у судове засідання представника Ричкової О.В., а саме адвокат посилається на те, що в якості представника він бере участь в судовому засіданні Харківського окружного адміністративного суду, яке було заздалегідь призначене на 05.11.2020 о 10:30 год; надати для ознайомлення апеляційну скаргу ліквідатора, у зв`язку із надісланням останнім зменшеної її копії; призначити розгляд апеляційної скарги на інший час.
Розглянувши надані сторонами клопотання про відкладення розгляду справи, суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне: 
1) в силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; 
2) ухвалою суду від 08.10.2020 явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а заявником у своєму клопотанні не обґрунтовано мотивів, з яких його участь слід вважати обов`язковою;
3) колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі. Сторонами не подано нових доказів чи доводів, які б потребували розгляду їх безпосередньо в судовому засіданні; 
4) у відповідних випадках учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, заявником не доведено неможливість заміни представника, як і не надано доказів в обґрунтування обставин, на які заявник посилається; 
5) судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк;
6) колегією суддів під час прийняття апеляційної скарги до провадження було перевірено виконання апелянтом обов`язку щодо надсилання копії апеляційної скарги на адресу всіх учасників справи в порядку, передбаченому ГПК України; порушень положень ст. 259 ГПК України виявлено не було; зауваження щодо масштабів копії апеляційної скарги не можуть бути ані підставою для визнання порушень ст.259 ГПК України, ані підставою для відкладення розгляду справи.
В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 05.11.2020 присутні представники учасників судового провадження у справі про банкрутства оголосили свої позиції по справі.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників провадження про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, заслухавши пояснення присутніх представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Харківське обласне комунальне сільськогосподарське підприємство «Декоративне садівництво» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом до Харківської міської ради та фізичних осіб про визнання недійсними державних актів.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 справу направлено для розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Ухвалою Дзержинського районного суду від 20.07.2020 справу №642/5223/19 за позовом Харківського обласного комунального сільськогосподарського підприємства «Декоративне садівництво» в особі ліквідатора Мухітдінова Рустама Джурайовича до Харківської міської ради та фізичних осіб про визнання недійсними державних актів передано на розгляд до Господарського суду Харківської області, у провадженні якого перебуває справа за заявою Виконкому Орджонікідзевської районної ради до ХОДСП «Декоративне садівництво» про визнання банкрутом (№Б-24/216-09) для розгляду спору по суті. Підставою для постановлення даної ухвали стало те, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство відповідач перебуває в особливому правовому режимі, тобто внаслідок змін у правовому статусі відповідача справа належить до виключної підсудності іншого суду - господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
18.08.2020 справа №642/5223/19 надійшла до Господарського суду Харківської області.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд дійшов висновку про те, що з огляду на правову природу спірних правовідносин, предмет та підстави позову, даний спір повинен бути розглянутий в межах окремого позовного провадження, позаяк немайновий позов, спрямований на відновлення права, яке існувало раніше та який не може бути розглянуто в процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених  Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що до юрисдикції господарських судів відносяться, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Частиною 9 статті 30 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.
При цьому, зазначені норми кореспондуються з положеннями частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, яка передбачає, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори щодо інших вимог до боржника.
Вказана норма права передбачає концентрацію спорів про витребування майна банкрута у добросовісного набувача або з чужого незаконного володіння (віндикаційні позови) в межах справи про банкрутство, що забезпечує реалізацію контролю суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство за діяльністю боржника.
З аналізу норм Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, не вбачається можливим розгляд у межах справи про банкрутство усіх без виключення спорів за участю боржника чи вимог за заявами боржника до третіх осіб та не передбачено можливості звернення боржника (ліквідатора) в межах провадження у справі про його банкрутство з вимогами про відновлення становища, яке існувало до порушення справи про банкрутство.
Метою об`єднання в одне провадження процедури банкрутства боржника та майнових вимог до нього є забезпечення майнових прав конкурсних кредиторів, правильність розгляду окремих майнових вимог.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №907/574/16, в якій, окрім іншого, суд дійшов висновку про те, що немайнові вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення провадження, повинні розглядатися в позовному провадженні.
Таким чином, в даному випадку спір не є майновим, а позовні вимоги за своїм змістом фактично направлені на відновлення становища, яке існувало  до  порушення провадження у справі про банкрутство, отже, у суду відсутні підстави для розгляду спору за спірним позовом у межах справи №Б-24/216-09 про банкрутство Харківського обласного комунального сільськогосподарського підприємства «Декоративне садівництво».
Стосовно посилань апелянта на те, що даний спір є майновим, колегія суддів зазначає про наступне.
Як вбачається з позовної заяви арбітражний керуючий просив визнати незаконними та скасувати рішення органу місцевого самоврядування та визнати недійсними державні акти про право власності на земельну ділянку. 
Отже, характер заявленого позову не підлягає вартісній оцінці та є немайновим. Натомість за своїм змістом позов, направлений на відновлення становища, яке існувало до порушення провадження у справі про банкрутство Харківського обласного комунального сільськогосподарського підприємства «Декоративне садівництво», оскільки оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування та державні акти про право власності на земельні ділянки датуються раніше постанови Господарського суду Харківської області від 18.09.2018 у справі №Б-24/216-09. 
Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на те, що у тексті постанови Верховного Суду від 09.10.2019 відсутня конкретизація про те, що даний позов повинен бути поданий до Господарського суду Харківської області, але в межах окремого позовного провадження - є помилковими.
Так, відповідно до останнього абзацу частини «Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції з посиланням на норми права» постанови Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №Б-24/216-09 Верховний Суд зазначив, що «згідно ч.8 ст. 174 ГПК України повернення зави не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, про що було вказано у резолютивній частині ухвалу суду першої інстанції».
Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. 
Отже, колегія суддів зазначає, що зазначена постанова містить чітке зазначення про необхідність звернення ліквідатора з позовом до господарського суду, однак в межах окремого позовного провадження. 
Відповідними обставинами та нормами чинного процесуального законодавства, також, спростовуються твердження ліквідатора про наявність невизначеності у реалізації права на судовий захист. 
Крім того, колегія суддів зазначає про те, що відповідно до приписів частини першої статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Разом з цим право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави (рішення Європейського Суду з прав людини від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.У рішенні ЄСПЛ «Sunday Times v. United Kingdom» вказано, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін «передбачено законом» передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ «Steel and others v. The United Kingdom»).
Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010).
Крім того, Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення ЄСПЛ у справі «Brualla Gomez de La Torre v. Spain» від 19.12.1997).
Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для суб`єктів господарювання в Україні.
Відтак, виходячи з норм частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, чинного на момент прийняття оскаржуваної ухвали, розгляд позовних вимог у спорі має здійснюватися поза межами справи про банкрутство такого боржника, тобто в окремому позовному провадженні.
Також, колегія суддів зазначає, що скаржник не обмежується у доступі до правосуддя внаслідок ухвалення спірного судового рішення, оскільки не позбавляється права на звернення в порядку окремого позовного провадження до Господарського суду Харківської області після усунення недоліків, що слугували підставою для повернення. 
Таким чином, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятої судом першої інстанції ухвали, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги - колегія суддів не вбачає.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.
Керуючись статтями 129, 233, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого (ліквідатора) Мухітдінова Рустама Джурайовича залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.08.2020 у справі № Б-24/216-09 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2020.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук