Ухвала
 
10 грудня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 505/66/15-ц
провадження № 61-17860ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю.,                вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 27 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року у вищевказаній справі, з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
 
В касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року. Клопотання обґрунтовує тим, що у зв`язку з епідемією коронавірусної хвороби у світі ОСОБА_1 знаходиться поза межами України та не має змоги повернутись до країни. Єдиний державний реєстр судових рішень за межами України не діє та жодної можливості дізнатися про хід слухання справи у неї не було. Вказує, що оскаржувану постанову вона отримала лише 27 жовтня 2020 року.
 
На підтвердження зазначеного, заявник надає інформаційну довідку Державної прикордонної служби України про те, що ОСОБА_1 05 серпня 2019 року виїхала за межі території України через пункт пропуску Станіславівка та станом на 30 вересня 2020 року більше не перетинала державний кордон України.
 
Зазначена інформація не містить відомостей про перетинання державного кордону ОСОБА_1 у період з 30 вересня 2020 року по 27 листопада 2020 року (подання касаційної скарги), тому не підтверджує доводи заявника щодо поважності пропуску строку. 
 
Крім того, зі змісту постанови апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_1 брала участь у розгляді справи через свого представника - адвоката Чирка О. О., яка від імені ОСОБА_1 подавала відзив на апеляційну скаргу та заяву про розгляд справи за відсутності відповідачів та їх представника. Також, з доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що Чирка О. О. зверталась із адвокатським запитом до Державної прикордонної служби України про надання інформації  щодо перетинання державного кордону ОСОБА_1 .
 
Таким чином, доводи заявника, що вона не була обізнана про апеляційний перегляд судового рішення та була позбавлена можливості звернутися з касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження спростовуються наведеними вище обставинами.
 
Статтею 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду бере участь у справі особисто або через свого представника. 
 
Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України). 
 
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
 
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.
 
ЄСПЛ зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», № 11681/85).
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (§ 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», № 17160/06 та № 35548/06).
 
З огляду на викладене, наведені заявником посилання про відсутність можливості дізнатися про хід слухання справи не можуть бути визнанні судом поважними причинами пропуску строку. Верховний Суд врахував, що заявник скористався своїм правом участі у розгляді справи через представника Чирка О. О. , яка діяла в інтересах та від імені ОСОБА_1 й була об`єктивно обізнана про рух справи. Причини, за яких заявником та її представником не вчинялися жодні дії для своєчасного отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та подання касаційної скарги в межах строку на касаційне оскарження, заявником не зазначені.
 
Таким чином, заявнику слід звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та подання відповідних доказів.
 
Крім цього, разом із касаційною скаргою заявник подає клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовує тим, що за 2019 - 2020 роки ОСОБА_1 не отримувала жодних доходів. На підтвердження зазначеного заявник надає витяг з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової служби про суми виплачених доходів від 29 вересня 2020 року, згідно з відомостями якого за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року інформації про доходи ОСОБА_1 немає.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
 
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року «Kniat v. Poland»; § 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року «Jedamski and Jedamska v. Poland»).
 
Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані обставини (відсутність інформації про доходи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків) не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки, враховуючи посилання заявника на тривале перебування за межами країни, не в повній мірі характеризують реальний майновий стан ОСОБА_1 . До касаційної скарги не додано належних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання касаційної скарги. Такими документами, наприклад, можуть бути банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, тощо. 
 
Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Судовий збір за подання цієї касаційної скарги підлягає сплаті з урахуванням наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року становить 1 218,00 грн.
 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на час подання позову) судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
 
Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
З урахуванням вказаного вище, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 7 308,00 грн (1 218,00 грн х 3) х 200%).
 
Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.
 
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року залишити без руху до 11 січня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.
Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині сплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                             І. Ю. Гулейков