ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/1308/17                                                                                    Суддя першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 жовтня 2020 року                                                                                      м. Київ

          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,
          за участю секретаря                     - Король Ю.В.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року, яке ухвалене в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві) від 10 січня 2017 року № 0000101401 та № 0000111401.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково: 
- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10 січня 2017 року № 0000111401;
- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10 січня 2017 року № 0000101401 в частині нарахування податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій за фінансово-господарськими правовідносинами між позивачем та контрагентами ТОВ «Сан Уан Єйдженсі», ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд».
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням у частині задоволення позовних вимог ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС», Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення у відповідній частині та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що фактичне здійснення господарських операцій ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» з ТОВ «Сан Уан Єйдженсі», ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд» не знайшло свого підтвердження під час проведення перевірки. 
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2017 року № 0000111401 також включає податкові зобов`язання, які були нараховані по правовідносинах ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» з ТОВ «Ентер Шоп», у зв`язку з чим підстави для скасування такого рішення у повному обсязі були відсутні. У подальшому представник відповідача в судовому засідання уточнив, що зазначене твердження є помилковим. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив законне і обґрунтоване рішення в частині задоволення адміністративного позову. 
Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній. 
Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року - змінити, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Головне управління ДФС у м. Києві провело документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2016 року, за підсумками якої склало акт від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577. 
На підставі вказаного акту перевірки були складені податкові повідомлення-рішення від 10 січня 2017 року:
- № 0000101401 про нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 659592 грн 00 коп., з яких 659478 грн 00 коп. - податкове зобов`язання та 114 грн 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції; 
- № 0000111401 про нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 650780 грн 00 коп., з яких 520624 грн 00 коп. - податкове зобов`язання та 130156 грн 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції. 
Не погоджуючись із вказаними рішенням контролюючого органу, ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» звернулося до суду із адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС», суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними доказами підтвердив фактичне здійснення господарських операцій з ТОВ «Сан Уан Єйдженсі», ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд» та правомірність своїх дій щодо формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток за такими операціями. Натомість показники бухгалтерської та податкової звітності по операціях з ТОВ «Ентер Шоп» не підтверджені первинними документами, що не відповідає вимогам ст. 44 Податкового кодексу України. 
Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Згідно з актом перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 та пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні та викладених у клопотанні про приєднання до матеріалів справи розрахунку, підставою для нарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість став висновок про те, що правовідносини ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» з ТОВ «Сан Уан Єйдженсі», ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд» та ТОВ «Ентер Шоп» обмежуються обміном документами первинного бухгалтерського обліку без фактичного надання послуг та поставки товару. 
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного перегляду є рішення суду від 06 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС». 
У зв`язку з цим фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ентер Шоп» судом апеляційної інстанції не перевіряється. 
За змістом акту перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 висновок контролюючого органу про те, що операції з ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд» не здійснювалися ґрунтується на відомостях з Автоматизованої інформаційної системи «Суб`єкт фіктивного підприємництва». Такі відомості полягають у тому, що згідно з ухвалами, що розміщені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначені товариства є учасниками кримінальних проваджень № 32012100000073 від 27 березня 2013 року, № 42015060000000009 від 30 січня 2015 року, № 32013110030000156 від 25 грудня 2013 року, № 3201510006000024 від 16 лютого 2015 року. 
Разом з тим, в акті перевірки відсутні відомості про результати розслідування відповідних кримінальних проваджень. Представник відповідача в судовому засіданні також повідомив, що інформація про стан кримінальних проваджень контролюючим органом не з`ясовувалася, а наявність чи відсутність вироків не перевірялася.
Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За відсутності відомостей про вирок суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, обставини, встановлені під час розслідування відповідних кримінальних проваджень та зазначені в акті перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 щодо наявності ознак фіктивного підприємництва в діяльності ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд», згідно ч. 6 ст. 71 КАС України, підлягають доведенню в межах цієї справи в загальному порядку. 
Проте доказів, які б підтверджували такі обставини, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, надано не було.
У свою чергу посилань на ознаки фіктивного підприємництва в діяльності ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» акт перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 не містить. Висновок контролюючого органу про необхідність донарахування позивачу податкових зобов`язань по правовідносинах із вказаним контрагентом ґрунтується на відсутності потреби в замовленні послуг та відсутністю документів, які підтверджують фактичне отримання послуг. 
Так, згідно з актом при проведенні перевірки ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» не надало заявки щодо надання послуг та перелік осіб, що надавали послуги, а також не розкрито види та зміст операцій і робіт, їх об`єм і термін виконання, не повідомлено про дії, які були вчинені посадовими особами ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» для доступу третіх осіб до товару, а саме: узгодження з ТОВ «ФМ-Стандарт» та TOB «СНВК Юпітер», як представниками власника складських приміщень, що здійснювали охорону прилеглої території та контроль доступу при вході на територію за адресами: с. Стоянка Житомирське шосе 21 км та с. Софіївська Борщаговка, вул. Леніна 114. Крім того не надано документи щодо узгодження доступу третіх осіб до товару з охоронними підприємствами, яке безпосередньо здійснювало охорону складських приміщень, в яких повинні були надаватися послуги, а саме - ТОВ «СБ Атар» та ТОВ «СБ Щит». Зокрема не надано журнали обліку відвідувань (пропуску) робітників із зазначенням годин прибуття та вибуття зі складу.
Перевіряючи обґрунтованість зазначених доводів контролюючого органу, колегія суддів враховує, що у відповідності до абз. «а» п.  198.1  ст.  198 Податкового кодексу України  право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України  податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до  статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом  193.1  статті  193  цього  Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Датою виникнення права платника податку на додану вартість на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п. 198.2  ст.  198 Податкового кодексу України  вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Положеннями пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, витратами є зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).
Згідно п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 об`єктами витрат є продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат. 
Відтак, обов`язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту та витрат є сплата податку на додану вартість у ціні придбаних товару і послуг та понесення витрат на оплату товару і послуг, які фактично надані або підлягають наданню.
Таким чином під час здійснення контролю за правомірністю формування ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» податкового кредиту та витрат підлягає перевірці фактичне отримання товарів і послуги від ТОВ «Сан Уан Єйдженсі», ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд».
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» та ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» були укладені договір оплачуваного надання послуг № 01/12/2012 від 01 грудня 2012 року та договір про виконання робіт № 28/01/2014/Е від 28 лютого 2014 року.
За умовами договору оплачуваного надання послуг № 01/12/2012 від 01 грудня 2012 року ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» зобов`язувалося надати ТОВ «Комора-С» (у зв`язку зі зміною найменування ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС») комплексні послуги з надання персоналу для виконання операцій і робіт, які є необхідними для здійснення господарської діяльності. Послуги надаються шляхом направлення позивачу працівників ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» або осіб, залучених на підставі договорів цивільно-правового характеру, для виконання відповідних операцій і робіт згідно замовлення. Види та зміст операцій і робіт, їх об`єм і термін надання визначаються сторонами у додатках до договору. 
Згідно з додатками № 01-КО від 01 грудня 2012 року та № 02-КО від 26 листопада 2013 року завдання, які можуть надаватися виконавцю, полягають у наданні допомоги в прийманні товару на складі, у перевірці відповідності товару, що надійшов на склад та відвантажується зі складу, супровідним документам, у зберіганні та обробці товару на складі, у комплектуванні товару клієнтам відповідно до документів. Також вказаними додатками визначено, що послуги надаються згідно графіка, погодженого сторонами. Крім того визначено вимоги до працівників - фактичних виконавців послуг. 
На підтвердження фактичного отримання послуг від ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» позивач надав до суду копії актів надання послуг від 31 січня 2013 року № 13, від 13 травня 2013 року № 104, від 03 червня 2013 року № 131, від 30 червня 2013 року № 169, від 31 липня 2013 року № 22, від 29 серпня 2013 року № 246, від 31 грудня 2013 року № 410, від 31 січня 2014 року № 29, від 28 лютого 2014 року № 65, від 31 березня 2014 року № 89, від 31 березня 2014 року № 90, від 30 вересня 2015 року № 175, від 31 жовтня 2015 року № 198. Зазначені акти підтверджують отримання позивачем послуг з надання персоналу для супроводу та підтримки складської обробки товару. 
За договором про виконання робіт № 28/01/2014/Е від 28 лютого 2014 року ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» зобов`язувалося організувати виконання складських операцій, вказаних у специфікаціях за території замовника в зонах проведення розвантажувально-навантажувальних робіт. 
Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 від 28 лютого 2014 року встановлено таку специфікацію послуг: механізоване навантаження / розвантаження, приймання товару на зберігання, підбір товару фільмаж паллет, внутрішнє переміщення товару в зони паркування і зберігання. Додатковою угодою № 3 від 23 грудня 2014 року, крім зазначених послуг, передбачено також здійснення адміністрування, у тому числі оформлення комплекту складських документів. 
Фактичне надання ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» послуг підтверджується копіями актів надання послуг від 31 березня 2014 року № 92, від 30 квітня 2014 року № 119, від 31 травня 2014 року № 149, від 30 червня 2014 року № 178, від 31 липня 2014 року № 203, від 31 серпня 2014 року № 230, від 30 вересня 2014 року № 257, від 31 жовтня 2014 року № 278, від 30 листопада 2014 року № 308, від 31 грудня 2014 року № 356, які надані разом з додатками, що містять перелік послуг, а також копіями актів надання послуг від 31 січня 2015 року № 18, від 28 лютого 2015 року № 29, від 31 березня 2015 року № 52, від 30 квітня 2015 року № 68, від 21 травня 2015 року № 82. 
Крім того до суду надані копії наказів генерального директора ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» про встановлення доступу на склади «Стоянка» та «Софія». Зазначеними наказами затверджено графіки відвідування складів із зазначенням прізвища, імені та по батькові працівників, яким надається доступ.
Також позивач надав суду витяг із журналу проведення вступних та первинних інструктажів з охорони праці та пожежної безпеки. 
До суду були також надані звіти про об`єми наданих послуг, у яких відображено тривалість часу, витраченого кожним із робітників протягом місяця.
Оцінивши надані позивачем докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, колегія суддів пришла до висновку про те, що вони в достатній мірі розкривають зміст послуг, що надавалися ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» для ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС». Спосіб документального оформлення таких послуг є детальним і дозволяє визначити коло осіб, які залучалися до виконання робіт, місце фактичного надання послуг (склади «Стоянка» та «Софія»), об`єм робіт (який виражений у кількості витраченого часу кожним працівником), виходячи з якого визначалася вартість наданих послуг. 
Колегія суддів також вважає обґрунтованими пояснення представників позивача щодо доцільності замовлення таких послуг за умови наявності власних працівників. Так, представники ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» підтвердили наявність штатних працівників, які здійснюють обслуговування складів та зауважили, що плинність кадрів є дуже високою, у зв`язку з чим на період від звільнення до відбору нових кадрів виникає потреба у користуванні послугами ТОВ «Сан Уан Єйдженсі», яке забезпечувало надання працівників для виконання некваліфікованої роботи (сортувальник, комплектувальник та інші).
Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів враховує, що директор ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» листом від 26 грудня 2016 року № 113 підтвердив фактичне надання послуг ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» згідно з договорами № 01/12/2012 від 01 грудня 2012 року та № 28/01/2014/Е від 28 лютого 2014 року.
Практична можливість надання ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» відповідних послуг контролюючим органом в акті перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 та під час розгляду справи в суді не заперечувалася. Про наявність сумнівів у фактичному здійсненні ТОВ «Сан Уан Єйдженсі» господарської діяльності відповідач не повідомляв. 
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про законність формування позивач витрат та податкового кредиту за підсумками господарських операцій із вказаним контрагентом. 
Також ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» перебувало у правовідносинах з ТОВ «Грейн Старт». Згідно з видатковою накладною від 16 січня 2013 року № 40 позивач придбав папір прокладочний загальною вартістю 36399 грн 95 коп., у тому числі ПДВ 6066 грн 66 коп., а згідно з видатковою накладною від 22 січня 2013 року № 68 - стікери загальною вартістю 4816 грн 80 коп., у тому числі ПДВ 802 грн 80 коп. 
У ТОВ «Компанія «Сорбіт» позивач придбавав шеврони з логотипом компанії та стікери згідно з видатковими накладними від 13 лютого 2013 року № 56 на загальну суму 30696 грн 12 коп., у тому числі ПДВ 5116 грн 02 коп., від 13 лютого 2013 року № 55 на загальну суму 33627 грн 72 коп., у тому числі ПДВ 5604 грн 62 коп., від 13 лютого 2013 року № 54 на загальну суму 31795 грн 20 коп., у тому числі ПДВ 5299 грн 20 коп., від 13 лютого 2013 року № 53 на загальну суму 32096 грн 52 коп., у тому числі ПДВ 5349 грн 42 коп., від 20 лютого 2013 року № 94 на загальну суму 22509 грн 60 коп., у тому числі ПДВ 3751 грн 60 коп., від 04 березня 2013 року № 2 на загальну суму 6853 грн 20 коп., у тому числі ПДВ 1142 грн 20 коп.
Між ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» та ТОВ «Ярмак Трейд» був укладений договір про перевезення вантажів № 27/13-ТР від 29 березня 013 року, відповідно до якого позивач замовив послуги з перевезення вантажів до пункту призначення, у тому числі шляхом залучення для виконання перевезення третіх осіб, а також послуги, пов`язані з перевезенням вантажів.
На підтвердження фактичного отримання послуг від ТОВ «Ярмак Трейд» позивач надав до суду копії заявок на автомобільні перевезення вантажів № 90960 від 23 травня 2013 року та 88931 від 29 березня 2013 року, актів виконаних робіт № 343 від 24 травня 2013 року та № 22 від 02 квітня 2013 року, товарно-транспортних накладних від 30 березня 2013 року № КР-103562 та № 103573, від 23 травня 2013 року № КР-102734.
Також між ТОВ «Комора-С» (у звязку зі зміною найменування ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС») та ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс» був укладений договір поставки і сервісного обслуговування обладнання № 45112010 від 01 листопада 2010 року. За умовами вказаного договору позивач отримав інформаційні послуги щодо доступу до абонентського пункту - бази даних моніторингу руху автотранспорту на території України з метою визнання місцезнаходження автомобілів. Також за умовами вказаного договору ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс» забезпечує позивача обладнанням «Система контролю транспорту G3». 
Згідно з додатком № 1 до вказаного договору позивач зобов`язувався сплачувати абонентську плату за програмно-сервісне обслуговування у розмірі 40 грн за одну одиницю обладнання щомісяця. 
Відповідно до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000030 від 23 серпня 2013 року та № ОУ-0000037 від 30 вересня 2013 року ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» внесло абонентську плату в розмірі по 920 грн 00 коп. за кожним із актів.
Як раніше зазначалося, обставини, з якими контролюючий орган пов`язує свої висновки про незаконність формування податкового кредиту та витрат за операціями з ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд», суд визнає необґрунтованими. 
Також колегія суддів враховує, що згідно з інформаційною довідкою від 20 червня 2017 року № 241 ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» входить до групи компаній ЕКОЛЬ, що є одним з найбільших європейських логістичних провайдерів із власними розподільчими центрами з подав 750000 кв. м закритих складських приміщень у Німеччині, Франції, Туреччині, Італії, Греції, Україні, Боснії і Герцеговині, Румунії, Угорщині, Іспанії, Польщі, Чехії, Болгарії та Словенії.  ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» надає послуги автомобільних перевезень всередині країни та за її межами, виконує розмитнення товарів, надає послуги зі зберігання в переважній більшості великим міжнародним компаніям. 
Отже, замовлені у ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд» товари та послуги є такими, що узгоджуються з напрямами діяльності ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС». 
Обґрунтованих підстав вважати, що господарські операції з такими контрагентами не здійснювалися відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не наведено та судом не встановлено. 
Досліджуючи взаємозв`язок операцій ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» із ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Компанія Сорбіт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд», ТОВ «Ентер Шоп» та податкових повідомлень-рішень від 10 січня 2017 року № 0000101401 та № 0000111401, колегія суддів встановила такі обставини.
За операціями з кожним із контрагентів позивач задекларував податковий кредит та витрати, що враховується при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток. 
Положеннями п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. 
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
З урахуванням граничних строків визначення суми грошових зобов`язань податок на додану вартість за операціями з ТОВ «Грейт Старт», ТОВ «Корпорейт Мобайл Солюшнс», ТОВ «Ярмак Трейд», ТОВ «Ентер Шоп» не визначався та не міг бути визначений з огляду на положення ст. 102 Податкового кодексу України. 
Податок на додану вартість за операціями з ТОВ «Компанія Сорбіт» за грудень 2013 року міг бути нарахований, проте згідно з розрахунком фінансових санкцій до акту перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 до суми грошових зобов`язань включений не був. 
Отже, податковим повідомленням-рішенням від 10 січня 2017 року № 0000111401 ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» були нараховані грошові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 650780 грн 00 коп., з яких 520624 грн 00 коп. - податкове зобов`язання та 130156 грн 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції лише по правовідносинах з ТОВ «Сан Уан Єйдженсі».
Натомість податковим повідомленням-рішенням від 10 січня 2017 року № 0000101401 позивачу були нараховані грошові зобов`язання з податку на прибуток за операціями з кожним із зазначених контрагентів. 
Колегія суддів враховує, що акт перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 викладений не чітко та містить розбіжності. Так, на ст. 16 акту міститься посилання на завищення собівартості за 2013 рік на суму 241906 грн 40 коп., а згідно ст. 21 акту сума завищення собівартості дорівнює 667789 грн 00 коп.; завищення собівартості за 2014 рік, згідно ст. 16 акту, становить 1897640 грн 00 коп., а згідно зі ст. 23 - на 847296 грн 00 коп., в той час як податок на прибуток за 2014 рік за підсумками перевірки не нараховувався взагалі. 
Представник позивача під час апеляційного розгляду справи також наполягала на допущенні контролюючим органом арифметичних помилок під час здійснення розрахунку сум грошового зобов`язання.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що правомірним є нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток лише по правовідносинах з ТОВ «Ентер Шоп», прийняв у цілому законне і обґрунтоване рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. 
Приймаючи рішення про визнання протиправними і скасування окремих положень податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2017 року № 0000101401, суд першої інстанції зобов`язаний був у резолютивній частині рішення чітко і зрозуміло визначити у якій саме частині таке рішення є неправильним. 
Враховуючи, що вказаним рішенням контролюючого органу ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» були нараховані грошові зобов`язання в чітко визначеному розмірі, скасовуючи таке рішення в частині, суд першої інстанції повинен був визначити неправомірно нараховані грошові зобов`язання в грошовому виразі, а не шляхом вказівки на правовідносини, по яких вони нараховані. 
Можливість скасування податкового повідомлення-рішення у частині  досліджувалася також Верховним Судом у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 200/12442/18-а. У вказаному судовому рішенні Верховний Суд зазначив, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним змінити резолютивну частину рішення суду від 06 лютого 2020 року та визначити суму неправомірно нарахованих податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств. 
Визначаючи грошові зобов`язання, які були нараховані ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» за операціями з ТОВ «Ентер Шоп», колегія суддів враховує розрахунки, які були надані сторонами. 
Так, згідно з бухгалтерською довідкою ТОВ «ЕКОЛЬ ЛОГІСТІКС» від 23 вересня 2020 року № 828 сума податку на прибуток, донарахованого відповідачем, по правовідносинах з ТОВ «Ентер Шоп» складає 93180 грн 96 коп. 
В той час як Головне управління ДПС у м. Києві у клопотанні про приєднання до матеріалів справи розрахунку від 24 вересня 2020 року зазначає, що сума таких зобов`язань становить 88277 грн 00 коп. 
При вирішенні апеляційної скарги колегія  суддів виходить з того, що згідно з актом перевірки від 16 грудня 2016 року № 406/26-15-14-01-02/31280577 позивач по правовідносинах з ТОВ «Ентер Шоп» включив до складу загальновиробничих витрат 588511 грн 30 коп. 
Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України в редакції, що діяла станом на 2013 рік, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.  
Отже, розмір податку із бази оподаткування, зазначеної в акті перевірки, становить саме 88277 грн 00 коп. (15 % від 588511 грн 30 коп.).
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10 січня 2017 року № 0000101401 є протиправним і підлягає скасуванню в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 571315 грн 00 коп. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, проте неправильно сформулював резолютивну частину ухваленого рішення. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року - змінити.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року - змінити, виклавши абзаци 3 та 4 її резолютивної частини у такій редакції:
« 3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10 січня 2017 року № 0000101401 в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 571315 грн 00 коп. 
4.   У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10 січня 2017 року № 0000101401 в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 88277 грн 00 коп. - відмовити». 
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року - залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Головуючий суддя                                                                       А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк

                                                                                                    Є.В. Чаку 

Постанова складена в повному обсязі 12 жовтня 2020 року.