Справа № 127/21776/20 
Провадження № 33/801/1008/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Покоєвича Артема Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2020 о 05:55 год. по вул. Д. Галицького, 50 в м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mazda Capella», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Покоєвич А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.
В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що протокол про адміністративне правопорушення та медичний висновок КП ВОНД «Соціотерапія» були складені з порушенням встановленого законом порядку огляду особи на стан сп`яніння, оскільки працівником поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, при цьому у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. 
Крім того, скаржник зазначив, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду. 
Також у апеляційній скарзі вказано, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на встановлення факту алкогольного сп`яніння, однак не зміг з фізіологічних причин пройти тест на встановлення факту наркотичного сп`яніння. 
Окрім іншого, місцевим судом не було взято до уваги письмові пояснення, надані адвокатом Покоєвичем А.О. та покази свідка ОСОБА_2 , чим були порушені процесуальні права ОСОБА_1 . 
Заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які просять задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №364478, 23.09.2020 о 05:55 год. по вул. Д. Галицького, 50 в м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mazda Capella», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Разом з тим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 складений з грубими порушеннями вимог законодавства.
Так, згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
За змістом частин другої та шостої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським в присутності двох свідків. Проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог пунктів 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 №1103, передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, якими не можуть бути особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені у статті 256 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Також, пунктом 7 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналогічні вимоги містить і пункт 6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція).
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364478 від 23 вересня 2020 року не зазначено дії ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду. 
Згідно із пунктом 15 розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Пунктом 22 розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Згідно з протоколом серії ДПР18 №364478 від 23 вересня 2020 року та висновком щодо результатів медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння №3010 від 23 вересня 2020 року, під час проведення огляду ОСОБА_1 не було залучено двох свідків. 
 Отже, при проведенні огляду на стан сп`яніння і складанні протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було допущено істотні порушення вимог статті 266 КУпАП, постанови КМУ №1103, наказу МВС України №1395, спільного наказу МВС і МОЗ України №1452/735, оскільки при проходженні огляду на стан сп`яніння не забезпечено присутність двох незацікавлених осіб, які б могли підтвердити чи спростувати факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, а також не зазначено дії особи, щодо ухилення від огляду під час складання проколу про адміністративне правопорушення. 
Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
При цьому, наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції, який є зацікавленою особою, не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Будь – які інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, відсутні.
Таким чином, переконливих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять.
Під час розгляду вказаного протоколу суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені недоліки протоколу і доданих до нього матеріалів.
При цьому, суд не приймає до уваги надані в судовому засіданні покази свідка ОСОБА_2 , оскільки остання являється дружиною ОСОБА_1 , а тому є зацікавленою особою при розгляді даної справи.
В силу частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно вимог статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. 
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Враховуючи наведені істотні порушення нормативно-правових актів щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння і оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, які допущені при складанні матеріалів відносно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення і висновок щодо результатів огляду на стан наркотичного сп`яніння не можуть бути визнані допустимими доказами у даній справі, оскільки згідно з частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним, при цьому висновок КП ВОНД «Соціотерапія» №3010 від 23 вересня 2020 року не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.
За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, є законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв`язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 289, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Покоєвача Артема Олексійовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року скасувати. 
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Вінницького
       апеляційного суду:                                  В. В. Оніщук