ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/1802/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:
позивача - приватного акціонерного товариства «Квазар» - Півчук Т.В. заступник Голови правління (в порядку самопредставництва на підставі Статуту), Чабан Д.Ф. адвокат (ордер серія КС № 782507),
відповідача - акціонерного товариства «Сбербанк» - Разумов М.А. адвокат (довіреність від 02.01.2020 № 12),

розглянув у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу  акціонерного товариства «Сбербанк»
на рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2019 (суддя Ягічева Н.І.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 (колегія суддів: Ткаченко Б.О. (головуючий), Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.)
зі справи № 910/1802/19
за позовом приватного акціонерного товариства «Квазар»  (далі  - Товариство)
до   акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - Банк)
про визнання зобов`язання припиненим частково у зв`язку з виконанням.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Банка про визнання зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії від 29.04.2010  № 05-В/10/47/КЛ припиненим частково у розмірі 181 787    050,80 грн., у зв`язку з його виконанням.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення приписів статті 49 Закону України «Про іпотеку» зарахував у рахунок погашення заборгованості позивача за договором про відкриття кредитної лінії від 29.04.2010                       № 05-В/10/47/КЛ, який у свою чергу забезпечується іпотекою суму, що дорівнює ціні третіх прилюдних торгів. Так, у зв`язку з неналежним виконанням позивачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідачем реалізовано у позасудовий спосіб захист порушених прав шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса щодо майна, яке було предметом іпотеки. Під час проведення прилюдних торгів із продажу предмета іпотеки іпотекодержатель мав придбати предмет іпотеки (залишити за собою) за початковою ціною перших торгів шляхом заліку своїх забезпечених вимог за рахунок вартості майна на суму 181   787 050, 80 грн., а не на суму 106   041   900, 30 грн., що дорівнює ціні третіх прилюдних торгів, яку зарахував відповідач у порушення приписів статті 49 Закону України «Про іпотеку».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Рішенням господарського суду міста Києва від 20.06.2019 зі справи                              № 910/1802/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2020, позов задоволено: визнано зобов`язання Товариства за договором про надання кредитної лінії від 29.04.2010                             № 05-В/10/47/КЛ припиненим частково в розмірі 181 787    050,80 грн., у зв`язку з його виконанням.
Судові рішення попередніх інстанцій мотивовані, зокрема тим, що з урахуванням положень статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) відповідач мав право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку забезпечених вимог за рахунок вартості іпотечного майна, у зв`язку з чим суди дійшли висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Банк, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції: скасувати судові акти попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України), а саме, частин першої та другої статті 49 Закону України «Про іпотеку».
Скаржник вважає, що судами у розгляді даної справи невірно застосовано норми матеріального права, а саме, приписи частин першої та другої статті 49 Закону України «Про іпотеку», що вплинуло на правильність прийнятих судових рішень зі справи. 
Скаржник, обґрунтовуючи свою позицію в справі,  також наголошував на необхідності застосування до спірних правовідносин частин шостої та дев`ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин).
Крім того, скаржник у касаційній скарзі звертає увагу на те, що передача нереалізованого майна - трьох предметів іпотеки відбувалася на підставі актів, у яких зазначено, за якою ціною набувається вказане майно, і на підставі яких в подальшому було  зареєстроване право власності  на зазначені об`єкти нерухомості, які є чинними та не були оспорені Товариством.
24.09.2020 від Банка надійшли додаткові письмові пояснення, які останній просив врахувати у розгляді касаційної скарги.
Доводи інших учасників справи
Товариство у відзиві на касаційну скаргу просило залишити судові акти попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, зокрема, про їх відповідність чинному законодавству та матеріалам справи. 
29.09.2020 від Товариства надійшли письмові пояснення, які останнє просило врахувати у розгляді касаційної скарги.
17.09.2020 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 01.10.2020.
3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
29.04.2010 публічним акціонерним товариством «Квазар», правонаступником якого є Товариство (позичальник, позивач у справі) та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Банк (відповідач у справі) укладений договір про відкриття кредитної лінії                                № 05-В/10/47/КЛ (далі - Договір) та договори про внесення змін до нього.
Відповідно до пункту 1.1 Договору Банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті, що надалі іменується «Кредитна лінія», надає позичальнику кредитні кошти за рахунок кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, зазначені в пункті 5.1 Договору, своєчасно та в повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, а також повернути наданий йому кредит у розмірах та у термін, зазначені у статті  8 Договору і виконувати інші умови цього договору.
Згідно з пунктом 1 договору про внесення змін від 29.02.2016 № 11 до Договору ліміт кредитної лінії складає 6 340 000,00 Євро 00 Євроцентів.
Відповідно до пункту 2.1 Договору з урахуванням змін, внесених згідно з договорами про внесення змін, належне виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується іпотекою наступного майна:
1) будівлі виробничого корпусу № 2 в літ. Т, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, буд.1-3 (реєстраційний номер 129-з), загальною площею 17 896,60 кв.м, яка належала позивачу на праві власності згідно з свідоцтвом про право власності серія ЯЯЯ №355736; 08.06.2010 укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований у реєстрі за  № 4706, з усіма змінами та доповненнями (далі - Іпотечний договір-1), для забезпечення виконання зобов`язань за Договором;
2) нежилих приміщень (літ. А), що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Північно                              -  Сирецька, буд.1-3, загальною площею 2 672,80 кв.м, які належали позивачу на праві власності на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2011; 19.08.2011 укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований у реєстрі за № 9554, з усіма змінами та доповненнями (далі                                - Іпотечний договір-2), для забезпечення виконання зобов`язань за Договором;
3) нежилої будівлі (літ. Л), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно                                    - Сирецька, буд.1-3, загальною площею 16 578, 7 кв.м, яка належала позивачу на праві власності на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2011 (справа № 2-3411/10); 27.01.2012 укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 27.01.2012 та зареєстрований у реєстрі за № 861, з усіма змінами та доповненнями (далі - Іпотечний договір-3), для забезпечення виконання зобов`язань за Договором.
Відповідно до пунктів 6.1 - 6.2, 6.4 вказаних іпотечних договорів за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель, яким є відповідач, має право задовольнити свої вимоги, що забезпечені іпотекою згідно зі статтею 2 цих договорів у повному обсязі, що визначається на момент фактичного відшкодування (задоволення). Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо на момент настання терміну (строку) виконання іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, зазначених у статті 2 цих договорів, воно/и не буде/уть виконане/і або буде/уть виконане/і неналежним чином. У разі настання випадків, передбачених пунктами 6.2 - 6.3 цих договорів, іпотекодержатель реалізує предмет іпотеки, на який звернено стягнення на підставі рішення суду, вчиненого виконавчого напису нотаріуса.
Судами встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем взятих на себе зобов`язань за Договором, відповідачем реалізований позасудовий спосіб захисту порушених прав, передбачений статтею 18 Цивільного кодексу України шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а саме:
1) 30.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. вчинено виконавчий напис № 5706, яким запропоновано відповідачу звернути стягнення на будівлю виробничого корпусу № 2 (літ. Т), загальною площею 17 896,60 кв.м, за адресою: місто Київ, вулиця Північно                              - Сирецька, будинок № 1-3, реєстраційний номер 48803680000 (далі - виконавчий напис № 5706);
2) 30.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. вчинено виконавчий напис № 5708, яким запропоновано відповідачу звернути стягнення на нежилі приміщення (літ. А), загальною площею 2 672,8 кв.м., які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Північно - Сирецька, будинок № 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48947080000 (далі - виконавчий напис № 5708), що є предметами забезпечення виконання основного зобов`язання позивача за Договором (зі змінами та доповненнями);
3) 30.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. вчинено виконавчий напис № 5704, яким запропоновано відповідачу звернути стягнення на нежилу будівлю (в літ. Л), загальною площею                     16 578, 7 кв.м, яка знаходиться: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, буд. 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48879580000 (далі - виконавчий напис № 5704).
08.12.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. відкрито виконавче провадження № 55344694 з примусового виконання виконавчого напису № 5708 про звернення стягнення на: нежилі приміщення (в літ «А»), загальною площею 2672,8 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, буд. 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48947080000. За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку переданого в іпотеку майна, задоволено вимоги Банка за Договором у сумі 7 077 308 Євро 41 Євроцентів.
10.01.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. відкрито виконавче провадження № 55500060 з примусового виконання виконавчого напису № 5706 про звернення стягнення на будівлю виробничого корпусу № 2 (літ.Т), загальною площею 17896,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно - Сирецька, будинок                  № 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48803680000.
З урахуванням приписів статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою визначення вартості майна, державними виконавцями:
11.01.2018 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 55344694 та доручено товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості нерухомого майна, а саме: нежилих приміщень (в літ. A), загальною площею 2672,8 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, буд.1-3.
За результатами оцінки від 16.01.2018 встановлено вартість зазначеного арештованого майна - 24 644 041, 00 грн. без ПДВ.
13.03.2018 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 55500060 та доручено товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» надати висновок (звіт) із питань визначення ринкової вартості майна, а саме: будівлю виробничого корпусу № 2 (літ. Т), загальною площею 17 896,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно - Сирецька, будинок № 1-3.
За результатами оцінки від 03.04.2018 встановлено вартість зазначеного арештованого майна - 50 367 357,00 грн. без ПДВ.
Згідно з постановою від 25.09.2018 про закінчення виконавчого провадження                            № 55344694 відповідач, як іпотекодержатель скористався спеціальним правом, передбаченим статтею 49 Закону України «Про іпотеку» та заявив про бажання залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку забезпечених вимог в рахунок ціни майна.
У зв`язку з придбанням майна іпотекодержателем відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки на підставі пункту 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження                       № 55344694 з примусового виконання виконавчого напису № 5708 закінчено.
Крім того, згідно з постановою від 19.10.2018 про закінчення виконавчого провадження № 55500060 відповідач, як іпотекодержатель скористався спеціальним правом передбаченим статтею 49 Закону України «Про іпотеку», придбавши перший та другий предмети іпотеки.
22.10.2018 відповідачем зареєстровано право власності на придбане майно, що підтверджується довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2018                            № 142526025 та від 24.10.2018 № 142507122.
Отже, відповідач задовольнив частину своїх вимог за Договором за рахунок переданого в іпотеку майна позивача, початкова ціна якого становить                                              75 011   398, 00 грн.
06.11.2018 відповідач повідомив позивача (лист від 31.10.2018                                        № 24038/5/06-2-1, лист від 31.10.2018 № 24039/5/06-2-1) про прийняття у власність майна Товариства на загальну суму 52 507 978, 60 грн., а саме:
- нежилої будівлі (літ. А), загальною площею 2 672, 8 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, будинок № 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48947080000, за початковою ціною третіх прилюдних торгів 17 250 828,70 грн.;
- будівлі виробничого корпусу № 2 (літ. Т), загальною площею 17896,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно - Сирецька, будинок № 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48803680000, за початковою ціною третіх електронних торгів 35 257 149,90 грн.
08.12.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. відкрито виконавче провадження № 55344700 з примусового виконання виконавчого напису № 5704 про звернення стягнення на нежилу будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48879580000. За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку переданого в іпотеку майна, задоволена вимога Банка за Договором у сумі 7 077 308 Євро 41 Євроцентів.
З урахуванням приписів статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою визначення вартості майна, державним виконавцем 28.12.2017 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 55344700 та доручено товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Бі.Еф.Сі» надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості нерухомого майна.
За результатами оцінки від 29.12.2017 визначено вартість зазначеного арештованого майна , яка склала 76 477 811 грн. без ПДВ.
У зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, електронні торги (від перших до третіх) з реалізації зазначеного майна  оголошені такими, що не відбулися.
Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження № 55344700 відповідач, як іпотекодержатель, скористався спеціальним правом, передбаченим статтею 49 Закону України «Про іпотеку» та заявив про бажання придбати предмет іпотеки.
У зв`язку з придбанням майна іпотекодержателем відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки на підставі пункту 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження                      № 55344700 з примусового виконання виконавчого напису № 5704 закінчено.
За твердженням позивача, 14.12.2018 відповідачем зареєстроване право власності на придбане майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.12.2018 № 149616977.
27.12.2018 позивач отримав повідомлення від відповідача про прийняття у власність майна Товариства (нежилої будівлі (в літ. Л)), загальною площею 16 578, 7 кв. м, яка знаходиться адресою: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, буд. 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48879580000), за початковою ціною третіх прилюдних торгів  53 534 467, 70 грн. без ПДВ.
Позивач також стверджував, що на момент звернення з позовом до суду йому не було відомо про те, що відповідач на вказану початкову суму третіх електронних торгів вже нарахував 20% податку на додану вартість та обліковує об`єкти іпотеки за ціною з урахуванням ПДВ.
Позивач зазначав, що у матеріалах судової справи № 910/15888/17 міститься довідка відповідача від 14.02.2019 № 2919/5/23-1, у якій останній вказав вартість майна, яке перейшло до нього, як до заставодержателя відповідно до умов Договору, вартість об`єкта нерухомого майна загальною площею                           16 578,7 кв.м вказана у розмірі 64 241 361,24 грн з урахуванням податку на додану вартість.
Позивач вважає, що з урахуванням положень статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відповідач мав право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог за рахунок вартості майна, що становить                    76 477 811, 00 грн., крім того ПДВ (20%) - 15 295 562, всього 91 773 373,20 грн.
Товариство зазначало, що, заявляючи про своє право у зазначених виконавчих провадженнях, іпотекодержатель мав право придбати предмет іпотеки за початковою ціною, визначеною за результатами здійсненої оцінки, як це передбачено приписами статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а не за початковою ціною других або третіх електронних торгів.
За вказаних обставин, за твердженням позивача, за рахунок звернення стягнення на три об`єкти нерухомого майна позивача, зобов`язання позивача перед відповідачем за Договором є виконаним на загальну суму 181 787 050,80 грн. (з розрахунку: 29 572 849,20 грн. + 60   440 828,40 грн. + 91   773   373,20 грн.).  
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого та апеляційного господарських судів
Спір у справі стосується питання наявності (відсутності) підстав для визнання зобов`язання за Договором припиненим частково на суму                                            181 787 050,80 грн., у зв`язку з його виконанням. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що під час проведення прилюдних торгів із продажу предмета іпотеки іпотекодержатель мав придбати предмет іпотеки (залишити за собою) за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог за рахунок вартості майна на суму 181   787 050, 80 грн., а не на суму 106   041   900, 30 грн., яка дорівнює початковій ціні продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах, яку зарахував відповідач в порушення приписів статті 49 Закону України «Про іпотеку».
В обґрунтування підстав звернення з касаційною скаргою, Банк посилався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, частин першої та другої статті 49 Закону України «Про іпотеку». Банк наголошував на необхідності застосування до спірних правовідносин приписів частин шостої та дев`ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин).  Крім того, оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій, Банк звертав увагу на те, що він лише прийняв вказані об`єкти нерухомості за ціною, що була визначена державним виконавцем в актах про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, відповідно відповідачем жодним чином не були порушені права та інтереси позивача.
У розгляді касаційної скарги Суд з`ясував, що висновок Верховного Суду щодо застосування норми права - приписів статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у подібних правовідносинах відсутній.
Водночас, оцінюючи доводи касаційної скарги стосовно того, що передача нереалізованого майна - трьох предметів іпотеки відбувалася на підставі актів державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, в яких зазначено, за якою ціною набувається вказане майно, та на підставі яких було зареєстровано право власності на зазначені об`єкти нерухомості за відповідачем, Верховний Суд вважає передчасним надання висновків щодо застосування приписів статті 49 Закону України «Про іпотеку» до правовідносин учасників даної справи, з огляду на наступне.
Процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України можуть вважатися юридичними фактами, що є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 310 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд у випадку, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Частина четверта статті 300 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що Верховний Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310 цього кодексу.    
Передача нереалізованого майна (трьох предметів іпотеки) відбувалася на підставі актів державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (в яких зазначено ціну, за якою набувається таке майно), складених головним державним виконавцем  відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а в подальшому на підставі зазначених актів видані свідоцтва та зареєстроване право власності на майно за Банком.
Таким чином, вирішуючи спір по суті, судам попередніх судових інстанцій насамперед слід було вирішити питання стосовно залучення відповідної особи (державного виконавця), яка складала вказані акти про передачу майна (трьох предметів іпотеки) до участі у розгляді даної справи в якості відповідача.
При цьому Верховний Суд зазначає, що визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (подібні висновки, які є загальним алгоритмом судового розгляду спору, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц та  № 372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).
Отже, висновки господарських судів щодо вирішення спору по суті, враховуючи порушення судами приписів процесуального законодавства щодо визначення суб`єктного складу учасників справи з огляду на предмет та підстави позову, є передчасними.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають.
Враховуючи викладене та беручи до уваги визначені Господарським процесуальним кодексом України межі перегляду справи в касаційній інстанції, які не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, Суд дійшов висновку, що постанова апеляційного та рішення місцевого господарського судів у даній справі підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково та передати справу повністю або частково на новий розгляд, у тому числі за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Разом з тим, за змістом частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
Касаційна скарга Банка підлягає частковому задоволенню.
Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надати належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та аргументам учасників справи, дослідити обставини, пов`язані з належністю обраного позивачем способу захисту з урахуванням заявлених позовних вимог, вирішити питання щодо залучення до участі у справі в якості відповідача державного виконавця, та вирішити спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. 
За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.
Керуючись статтями 300, 308, 310, 315, 316, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Касаційну скаргу акціонерного товариства  «Сбербанк» задовольнити частково.
2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  25.06.2020 зі справи                          № 910/1802/19 скасувати.
3. Справу №   910/1802/19 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                      І. Колос

Суддя                                                                                      І. Булгакова 

Суддя                                                                                     Т. Малашенкова