П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1599/20	
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
за участі секретаря – Стефанцевої Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства  "Успіх"  на  рішення   Одеського   окружного  адміністративного  суду  від  12 травня 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства "Успіх" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
Приватне підприємство "Успіх" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати  протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 28.10.2019 року №0003143207 та №0003153207, якими до Підприємства застосовано штрафні санкції на суму 250   000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані рішення є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки фактичну перевірку призначено та проведено податковим органом з порушенням встановленого порядку. Вважає, що Підприємство вжило усіх залежних від нього заходів, спрямованих на вчасне отримання відповідних ліцензій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського  окружного  адміністративного  суду 12 травня 2020 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки з 01.07.2019 року по 04.07.2019 року Підприємство здійснювало реалізацію пального за відсутності відповідних ліцензій, рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій прийняті у відповідності до норм чинного законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, Приватне підприємство "Успіх" просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування наведених в апеляційній скарзі доводів апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не дав належної правової оцінки його доводам з приводу підстав та порядку проведення фактичної перевірки. Зауважив, що матеріали справи не містять жодних належних доказів у підтвердження факту  реалізації Підприємством пального за відсутності відповідної ліцензії, зокрема фото, відео, або фіскальних чеків. 
У відзиві на апеляційну скаргу податковий орган зазначив, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін.  

Фактичні обставини справи.

Приватне підприємство «Успіх» (код ЄДРПОУ 38790910) зареєстроване як юридична особа 07.06.2013 року, основним видом діяльності якого за КВЕД є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; роздрібна торгівля пальним (а.с.15-16).
Судом встановлено, що відповідно до наказу №218 від 24.09.2019 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на підставі направлень №66 та №67 від 24.09.2019 року проведені фактичні перевірки АЗС, які належать суб`єкту господарювання ПП «Успіх» і розташовані у смт. Миколаївка, Миколаївського району Одеської області, вул. Центральна, 26, та в  с. Степанівка, Березівського району Одеської області, вул.Шкільна, буд.31/А.
Як стверджує відповідач, перевірку здійснено в присутності керівника суб`єкта господарювання ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 04.10.2019 року №29/15/-32-32-07/38790910, згідно якого в ході перевірки були встановлені порушення ПП «Успіх» ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», відповідальність за яке передбачена ст. 17 Закону № 481/95-ВР (а.с.20-22, 77-79). 
Висновки контролюючого органу про виявлені порушення обґрунтовані тим, що в ході перевірки встановлений факт реалізації ПП «Успіх» пального без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у період з 01.07.2019 року по 04.07.2019 року.  До вказаного акту відповідачем складено відповідний розрахунок (а.с.28).
Згідно вказаного акту, директор ПП «Успіх» від підпису в акті та від його отримання відмовився. Також відповідачем до суду надано копії актів про відмову від ознайомлення та підписання акту фактичної перевірки ПП «Успіх» та про відмову від отримання акту фактичної перевірки ПП «Успіх».
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області 28.10.2019 року були прийняті податкові повідомлення-рішення №0003143207 та №0003153207, якими за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 250 000 грн. (а.с.27, 80).
Правомірність винесення ГУ ДПС в Одеській області повідомлень-рішень від 28.10.2019 року №0003143207, №0003153207 є предметом розгляду у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами п.п.61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 62.1.3 п.62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
У пункті 75.1 ст.75 ПК України вказано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п. п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.
Згідно із підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).
Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлені позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень, які прийняті за результатами фактичної перевірки, вказані вимоги позивач обґрунтовує, зокрема, незгодою з наказом на проведення фактичної перевірки, неправомірними діями відповідача по проведенню перевірки та порушеннями, які допущені ГУ ДФС в Одеській області при видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.
При цьому позовні вимоги про скасування наказу, визнання дій по проведенню перевірки, визнання протиправними дій щодо видачі ГУ ДФС в Одеській області ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, в даному позові не заявлено.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно здійснив розгляд даної справи у межах самостійно визначеного позивачем предмету – правомірності винесення податкових повідомлень-рішень, та наявність або відсутність порушень податкового законодавства, допущених позивачем, за які застосовано відповідні санкції.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі – Закон №481/95-ВР).
Відповідно до ст.1 вказаного Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.
Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі - Закон №2628-VIII) внесено зміни, зокрема, і у статтю 15 Закону №481/95-ВР. Цією статтею визначено правила імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального. Нормами зазначеної статті запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набирали чинності з 01 липня 2019 року.
За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. 
Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. 
Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. 
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. 
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.
В свою чергу, згідно з частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Абзацом дев`ятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії – 250 000 гривень.
Частиною четвертою статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України. 
Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області видано ПП «УСПІХ»  дві ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним:  №15230314201900438 із терміном дії з 05.07.2019 року по 05.07.2024 року за адресою місця торгівлі: 67000, Одеська обл., Миколаївський район, смт. Миколаївка, вул. Центральна, буд.26, АЗС, та №15100314201900445 із терміном дії з 05.07.2019 року до 05.07.2024 року за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , АЗС. У додатках до вказаних ліцензій наведено перелік реєстраторів розрахункових операцій (а.с. 23-24).
Таким чином, право на здійснення роздрібної торгівлі пальним ПП «Успіх» отримало з 05.07.2019 року.
Крім цього колегією суддів встановлено, що заяву на отримання ліцензій ПП «Успіх» подало до податкового органу лише 04.07.2019 року.
Водночас, з наявних в матеріалах справи копій звітів щодо фіскальних чеків РРО заводський номер БЗ1991010692 та РРО заводський номер БЗ1991010701 вбачається, що в період з 01.07.2019 року по 04.07.2019 року Підприємство здійснювало реалізацію  пального (а.с. 65-68). 
Таким чином повністю підтвердженим є той факт, що у період з 01.07.2019 року по 04.07.2019 року мала місце та здійснювалась реалізація ПП «Успіх» пального на належних йому АЗС за вказаними в акті перевірки адресами за відсутності відповідної ліцензії. 
Судова колегія не може визнати обґрунтованими доводи апелянта про те, що у вказаному періоді ним здійснювався відпуск пального у межах власної господарської діяльності для власних потреб, адже в такому  випадку не було б потреби у застосуванні РРО.
Також судова колегія не може прийняти доводи апелянта щодо порушень, допущених територіальним органом ДФС при видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, адже ці доводи знаходяться поза межами предмету розгляду даної справи, а тому у суду відсутні повноваження для надання їм відповідної правової оцінки.
З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку, що відповідачем у межах наданих йому повноважень виявлено порушення позивачем ст. 15 Закону України № 481/95-ВР та правомірно до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 250 000 грн. за кожне з порушень.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.
Інші наведені апелянтом доводи не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до   ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що вказана справа належить до категорії  незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у учасників справи права на касаційне оскарження такого рішення, за виключенням випадків, передбачених ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст.    308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Успіх" - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач – суддя: 	І.П. Косцова 	
  Суддя:   Суддя:	  Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко.