ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14582/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Оксененка О.М, при  секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Міністерства юстиції України (Департамент державної виконавчої служби) про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ

Міністерство оборони України звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винесену в рамках виконавчого провадження (ВП №59118043) від 11.06.2020 року про накладення штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 10200,00 грн. 
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що на виконання судового рішення Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги повторно розглянуто пакет документів ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. При цьому, у протоколі вказані інші підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. Таким чином, на переконання    позивача судове рішення було фактично виконано у повному обсязі та у відповідності з вимогами  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку № 975, та наказу Міноборони № 530. За таких обставин, позивач вважає, що підстави для застосування штрафу за невиконання рішення відсутні. Крім того, зазначав, що ухвалою Верховного Суду від 18.06.2020 року зупинено виконання рішення у справі №0640/4207/18.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі №0640/4207/18 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності з 17.11.2017 року внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене пунктом 6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційним сум від 22.06.2018 року №65.
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням з 17 листопада 2017 року ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби, у розмірі та в порядку, визначеному Законом №2011-XII та Порядком №975.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року рішення  Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року змінено.
Абзац третій резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року викладено у наступній редакції:
«Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення, контузії і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, відповідно до Порядку №975».
В решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року залишено без змін.    
Зазначене рішення набрало законної сили  27.02.2019 року.
15.05.2019 року Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №59118043 з примусового виконання виконавчого листа №0640/4207/18, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 25.04.2019 року про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення, контузії і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
У зв`язку з невиконанням Міністерством оборони України рішення суду державним виконавцем 13.05.2020 року винесено постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100 грн.
Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.05.2019 року №62, на виконання рішення суду в адміністративній справі №240/4207/18, було скасовано п.6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони від 22.06.2018 року та відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 
11.06.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у зв`язку із повторним судового рішення у справі №0640/4207/18, винесена постанова про накладення штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 10 200,00 грн.
Вважаючи зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За приписами частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до  статі 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої  статті 3 Закону №1404-VIII  визначено, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою  статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених  Законом України «Про виконавче провадження»  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частин першої та другої  статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою  статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною першою  статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.
Виконавче провадження ВП№59118043 відкрито для примусового виконання судового рішення у справі №0640/4207/18 про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення, контузії і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, відповідно до Порядку №975.
Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто документи ОСОБА_1 та відповідно до витягу    з протоколу від 24.05.2019 року №62 прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, у зв`язку із неподанням необхідних документів, а саме документу що свідчить про причини і обставини отриманого поранення. 
Проте, зі змісту рішень у справі №0640/4207/18 вбачається, що суди дійшли висновку, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, закріплене у  статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та в Порядку №975. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав розмір грошової допомоги, який повинен бути призначений та виплачений ОСОБА_1 .
При цьому колегія суддів наголошує, що для належного захисту прав позивача, суди зобов`язали МОУ вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та зазначили, що покладення такого обов`язку на МОУ не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Доводи апелянта про те, що суд лише зобов`язав вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги без зобов`язання її виплатити, а тому Комісія на виконання даного рішення суду прийняла рішення про відмову у призначенні такої допомоги так як відсутні підстави для її призначення, є безпідставними, оскільки їх зміст суперечить встановленим у справі №0640/4207/18 обставинам, а також самому рішенню суду, з якого чітко вбачається зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу, а не повторно розглянути його документи про призначення одноразової допомоги.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 29.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Однак, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року у справі №240/10637/19, яке набрало законної сили 12.11.2019 року, визнано протиправною та скасовано зазначену постанову. У цій справі суд дійшов висновку, що у державного виконавця не було достатніх підстав вважати, що мало місце фактичне виконання Міністерством оборони України в повному обсязі судового рішення згідно з виконавчим листом і закінчувати виконавче провадження № ВП59118043 з його примусового виконання.
На підставі зазначеного рішення державним виконавцем 03.02.2020 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.
За таких обставин, факт не виконання в повному обсязі рішення у справі №0640/4207/18 підтверджується рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року у справі №240/10637/19.
Приписами частини четвертої  статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо посилання апелянта на ухвалу Верховного Суду від 18 червня 2020 року, якою зупинено виконання рішення у справі № 0640/4207/18 до закінчення його перегляду у касаційному порядку, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена 11 червня 2020 року, тобто до постановлення зазначеної ухвали суду. 
Відтак, станом на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу, рішення у справі №0640/4207/18, яке набрало законної сили 27.02.2019 року, боржником виконано не було, що встановлено рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року у справі №240/10637/19, яке набрало законної сили 12.11.2019 року, а ухвала Верховного Суду про зупинення виконання рішення у справі № 0640/4207/18 постановлена ще не була.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає протиправності дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови та підстав для її скасування.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.
За правилами  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанова складена в повному обсязі 08 жовтня 2020 р.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

Суддя                                        В.О.Аліменко

                                   Суддя                                        О.М.Оксененко