ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 813/3796/16
адміністративне провадження № К/9901/34183/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрийське автотранспортне підприємство" до Державної служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрийське автотранспортне підприємство" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року (головуючий суддя - Нос С.П., судді - Кухтей Р. В., Яворський І.О.)  у справі №813/3796/16, -
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийське АТП» (далі - позивач, ТзОВ «Стрийське АТП») звернулось до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «АрТранс» (далі - третя особа, ТзОВ «АрТранс»), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення конкурсного комітету Державної служби України з безпеки на транспорті з визначення перевізника для роботи на автобусному маршруті Новий Мізунь-Львів, рейс №97/98, оформлене протоколом від 31.08.2016 щодо недопущення ТзОВ «Стрийське АТП» до участі в конкурсі та щодо визначення переможця конкурсу на автобусному маршруті Новий Мізунь-Львів, рейс №97/98.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що ТзОВ «Стрийське АТП» подано всі необхідні документи до участі в конкурсі з визначення перевізника на міжміському маршруті Новий Мізунь-Львів, рейс №97/98. Умовами конкурсу на міжміському маршруті не було передбачено вимоги подання учасниками конкурсу копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, а тому позивач подав лише інформацію про наявність у нього таких транспортних засобів. Зважаючи на викладене, вважає, що у відповідача не було підстав не допускати позивача до участі в конкурсі, оскільки ним було дотримано усіх вимог, що передбачені конкурсом.
Короткий зміст судових рішення суду першої інстанції
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення конкурсного комітету Державної служби України з безпеки на транспорті з визначення перевізника для роботи на автобусному маршруті Новий Мізунь - Львів, рейс №97/98, оформлене протоколом № 5 від 31.08.2016 в частині недопущення ТзОВ «Стрийське АТП» до участі в конкурсі та в частині визначення переможцем конкурсу на автобусному маршруті Новий Мізунь - Львів, рейс № 97/98, ТзОВ «АР Транс».
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийське автотранспортне підприємство» судовий збір в сумі 2978 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 00 коп.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено, що використання транспортних засобів, пристосованих для перевезення пасажирів з обмеженими фізичними можливостями є необхідною умовою лише для міських та приміських автобусних маршрутів загального користування. Оскільки автобусний маршрут Новий Мізунь-Львів рейс №97/98 є міжміським автобусним маршрутом, умовами конкурсу на цьому маршруті не було передбачено вимоги перевізнику забезпечити роботу транспортних засобів, пристосованих для перевезення пасажирів з обмеженими фізичними можливостями. ТзОВ «Стрийське АТП»    подано інформацію щодо наявності транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, зазначено їх перелік та повідомлено організатора конкурсу про використання цих транспортних засобів на інших автобусних маршрутах, на яких позивача визнано переможцем конкурсу, що, на думку суду, свідчить про відсутність порушень при подачі документів на конкурс позивачем.
Короткий зміст судових рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року апеляційні скарги Державної служби України з безпеки на транспорті та товариства з обмеженою відповідальністю «АрТранс» задоволено.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року в справі №813/3796/16 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийське автотранспортне підприємство» до Державної служби України з безпеки на транспорті третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «АрТранс» про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що при підготовці документів позивач допустився власної помилки, а саме п.п. 8 п. 29 Порядку зазначено що перевізник подає 1) перелік транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті або 2) письмову інформацію про їх відсутність. Проте інформацію, яку подав позивач, неможливо віднести до жодного варіанту, що є неналежним оформленням документів та є підставою для недопущення до участі у конкурсі. Позивачем у пакеті документів на об`єкт конкурсу під номером 1 (маршрут Новий Мізунь-Львів рейс № 97/98) надано інформацію, що підприємство придбало три транспортних засоби, пристосовані для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, які не пропонуються для роботи на відповідному автобусному маршруті. Разом з тим, у пакеті документів відсутні перелік транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями. Суд вказав, що позивач мав подати для участі у конкурсі на об`єкт 1 (маршрут Новий Мізунь-Львів рейс № 97/98) виключно інформацію та копії відповідних документів стосовно транспортних засобів, які пропонуються для роботи на відповідному автобусному маршруті.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
11 вересня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрийське автотранспортне підприємство" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року, в якій позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції. 
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що законодавством передбачено, що використання транспортних засобів, пристосованих для перевезення пасажирів з обмеженими фізичними можливостями, є необхідною умовою лише для міських і приміських автобусних маршрутів загального користування, тоді як автобусний маршрут «Новий Мізунь - Львів» рейс №97/98 є міжміським автобусним маршрутом. Умовами конкурсу на цьому маршруті не було передбачено вимоги перевізнику забезпечити роботу транспортних засобів, пристосованих для перевезення пасажирів з обмеженими фізичними можливостями. Відтак, вважає помилковими твердження суду апеляційної інстанції про допущення ним помилки при неподанні вказаних документів. Окрім цього, посилається на те, що судом встановлено, що позивач подав інформацію про наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення пасажирів з обмеженими фізичними можливостями, зазначив їх перелік та повідомив відповідача про використання цих транспортних засобів на інших автобусних маршрутах, на яких позивача визнано переможцем конкурсу. 
Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що  Державною службою України з безпеки на транспорті в журналі «Перевізник UA» №9/2016 розміщено оголошення про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), та опубліковано об`єкти конкурсу. Конкурс призначено на 31.08.2016.
Маршрут Новий Мізунь-Львів рейс №97/98 винесений на конкурс під об`єктом конкурсу номер 1 із протяжністю 134 км та вважається міжміським автобусним маршрутом.
Інформація про перелічені обов`язкові та додаткові умови конкурсу розміщено в оголошенні про проведення конкурсу.
Судом встановлено, що претендентами на право здійснення перевезень пасажирів на маршруті Новий Мізунь-Львів були: ТзОВ «АрТранс» та ТзОВ «Стрийське АТП».
Згідно з протоколом №5 засідання конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському та приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) від 31.08.2016 ТзОВ «АрТранс» визнано переможцем конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському маршруті Новий Мізунь-Львів рейс №97/98. Тоді як, ТзОВ «Стрийське АТП» не допущено до проведення конкурсу з огляду на те, що позивач подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи та не в повному обсязі.
Зі змісту протоколу засідання конкурсного комітету та письмових заперечень відповідача випливає, що підставою недопущення позивача до участі у конкурсі було надання ТзОВ «Стрийське АТП» неналежним чином оформленої довідки про наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями. В поданому позивачем пакеті документів відсутні свідоцтва про реєстрацію даних транспортних засобів та не вказано, що ці транспортні засоби не пропонуються для роботи на відповідному автобусному маршруті.
Не погодившись з такими рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування визначено  Законом України "Про автомобільний транспорт"  та Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081  (далі - Порядок №1081), які є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими для організації забезпечення проведення конкурсів.
Згідно з частиною 1  статті 43 Закону України "Про автомобільний транспорт"  визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.
Згідно зі статтею 46 вищевказаного Закону для участі в конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник подає конкурсному комітету такі документи: заяву претендента встановленого зразка із зазначенням автобусного маршруту загального користування, на якому має намір працювати претендент; відомості за підписом суб`єкта господарювання про автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті з зазначенням підстав для їх використання перевізником; відомості про додаткові умови обслуговування маршруту; документ, що підтверджує внесення плати за участь у конкурсі.
Пунктом 29 Порядку №1081 визначено, що для участі у конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об`єкт конкурсу окремо заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, і документи згідно з переліком.
Зокрема, згідно з підпунктом 8 пункту 29 Порядку №1081 перевізник подає перелік транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, або письмова інформація про їх відсутність.
Змістом пункту 12 Порядку №1081 визначено перелік умов, коли Конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника. Зокрема, коли автомобільний перевізник подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію; визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації; не відповідає вимогам  статті 34 Закону № 2344-ІІІ; не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів); подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов`язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою  статті 44 Закону № 2344-ІІІ.
Згідно з визначенням, наведеним в пункті 1 Порядку №1081, конкурсна пропозиція - умови обслуговування пасажирів, що пропонуються перевізником-претендентом, які зазначені у поданих на конкурс документах.
При цьому, як передбачено в пункті 12 Порядку №1081, умови конкурсу - встановлені організатором (обов`язкові та додаткові) умови перевезень пасажирів, які повинні виконувати автомобільні перевізники, визначені на відповідному об`єкті конкурсу.
Згідно з пунктом 40 Порядку №1081 під час проведення конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів виключно за такими показниками: наявність достатньої кількості автобусів, які відповідають умовам конкурсу за класом та пасажиромісткістю (категорія, пасажиромісткість, наявність багажних відділень, додаткового обладнання); наявність, характеристика та кількість резерву автобусів для заміни рухомого складу в разі виходу техніки з ладу; наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями; наявність свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності (для міжміського перевезення); строк експлуатації автобусів (рік виготовлення, строк фактичної експлуатації); наявність сертифіката відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами ліцензійним умовам; наявність та характеристика виробничої бази; умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу; умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом; умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; досвід роботи перевізника-претендента; наявність та тяжкість порушень безпеки дорожнього руху, транспортного законодавства, ліцензійних умов; якість роботи автомобільного перевізника на даному маршруті (у разі обслуговування на умовах договору (дозволу), укладеного (наданого) на підставі попереднього конкурсу); інвестиційний розвиток суб`єкта господарювання та соціальний ефект від його діяльності; умови контролю за станом здоров`я водіїв.
Пунктом 10 Порядку № 1081 передбачено, що організатор конкурсу затверджує умови конкурсу, в тому числі обов`язкові, відповідно до  статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім обов`язкових організатор може затверджувати додаткові умови конкурсу (наявність у перевізника GPS-системи, встановленої на транспортних засобах, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, тощо).
Організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи на об`єкті конкурсу, який включає міські та приміські автобусні маршрути загального користування, не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  Кодексу адміністративного судочинства  (далі -КАС України), внесені  Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
З аналізу наведених норм слідує, що використання транспортних засобів, пристосованих для перевезення пасажирів з обмеженими фізичними можливостями є необхідною умовою лише для міських та приміських автобусних маршрутів загального користування.
Як встановили суди попередніх інстанцій, автобусний маршрут Новий Мізунь-Львів рейс №97/98 є міжміським автобусним маршрутом. Умовами конкурсу на цьому маршруті не було передбачено вимоги перевізнику забезпечити роботу транспортних засобів, пристосованих для перевезення пасажирів з обмеженими фізичними можливостями.
Отже, Суд погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо того, що подання чи неподання Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийське АТП» для участі у вказаному конкурсі інформації щодо наявності або відсутності в нього таких транспортних засобів, не може вважатись неналежним оформлення документів і бути підставою для недопущення його до участі у цьому конкурсі.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі №813/3795/16.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині
Частиною 1 статті 352 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме положень Закону України "Про автомобільний транспорт"  та Порядку №1081, що призвело до скасування цим судом рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.
Враховуючи наведене, відповідно до частини 1 статті 352 КАС України суд вважає за необхідне касаційні скарги задовольнити, судове рішення суду апеляційної інстанції - скасувати, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року - залишити в силі.
Керуючись статтями 341,  345,  349-354,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрийське автотранспортне підприємство" задовольнити .
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі № 813/3796/16 скасувати.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі № 813/3796/16   залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська Н.В. Шевцова