ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 820/2892/18
адміністративне провадження № К/9901/28231/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Жука А.В.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Сагайдака В.В. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: Чалого І.С.   (доповідач), Бартош Н.С., Григорова А.М.,
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, у якому просив:
1.1. визнати бездіяльність Холодногірського відділу поліції ГУНП у Харківській області протиправною, що полягає у: не розгляді звернень позивача та не наданні йому обґрунтованих відповідей; у не вжитті негайних заходів реагування стосовно затримання злочинців; у не повідомленні позивачу, що 24 грудня 2016 року було закрито кримінальне провадження №12016220510004405; у не своєчасному визнанні позивача потерпілою особою по кримінальному провадженню №12016220510004405, оскільки пам`ятку про процесуальні права та обов`язки йому було вручено лише через рік після вчинення злочину а саме: 07    грудня 2017 року; у не сфотографовані побоїв та ушкоджень; у не своєчасному внесенні заяви позивача до ЄРДР про погрози вбивства та фізичної розправи на його адресу з боку ОСОБА_2 , оскільки заяви позивач подавав 01 лютого 2017    року і 24 травня 2017 року, але відомості до ЄРДР були внесені лише 06 лютого 2018 року;
1.2. визнати бездіяльність Головного Управління Національної поліції у Харківській області протиправною, щодо не розгляду звернень позивача; щодо не вжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненнях позивача; щодо не проведення відповідної перевірки, службового розслідування по обставинам, викладеним у зверненнях позивача; щодо не надання позивачу відповіді на електронне звернення від 01 лютого 2017 року Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області;
1.3. зобов`язати відповідачів: Головне Управління Національної поліції у Харківській області та Холодногірський відділ поліції ГУ НП у Харківській області: - розглянути усі звернення позивача; провести службове розслідування по обставинам, викладеним у зверненнях позивача; надати позивачу обґрунтовані відповіді на всі його звернення;
1.4. стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 1  000  000 грн.
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.
3. Постановою Верховного суду від 20 травня 2020 року касаційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду. При цьому, Верховний Суд зазначив, що при постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження в справі суди не дослідили зміст звернень позивача, на які він посилається у позові, та не з`ясували, в якому порядку вони були подані, в порядку      Закону України «Про звернення громадян»     чи в порядку      Кримінального процесуального кодексу України     в межах кримінального провадження. А тому, під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити  зміст звернень позивача до ГУНП в Харківській області та Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, на які він посилається у позові, та встановити в якому порядку були подані ці звернення.
4. Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 03 серпня 2020 року, яку залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року, закрив провадження у справі.
5. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду відповідно до норм  Кримінального процесуального кодексу України.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
6. Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається порушення судами норм матеріального та процесуального права.
7. У скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для розгляду до суду першої інстанції іншому судді, у відповідності до пункту 4 ч.1 ст. 36 КАС України.
8. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року вказано, шо під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити зміст звернень позивача до ГУНП в Харківській області та Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, на які він посилається у позові, та встановити в якому порядку були подані ці звернення. Проте, при закритті провадження у справі № 820/2892/18 суди не виконали вимоги постанови Верховного Суду від 20 травня 2020 року, зокрема, не з`ясували в якому порядку мною були подані звернення, в порядку Закону України «Про звернення громадян» чи в порядку Кримінального процесуального кодексу України в межах кримінального провадження. Судом першої інстанції не досліджено зміст його звернень до ГУНП в Харківській області та Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, на які він посилається у позові, та не встановлено в якому порядку були подані ці звернення.
8.1. Позивач зазначає, що суди не з`ясували, що ст. 303 КПК України встановлює перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Все, що не підпадає під дію ст. 303 КПК України, підлягає розгляду в порядку КАС України. Така ж правова позиція у слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова. Зокрема, Ухвалами слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/2326/17 від 18 травня 2017 року, від 22 лютого 2018 року, визначено, що вимоги скарги в частині письмово повідомити: чому не були вжиті негайні заходи реагування, оскільки він звернувся до Холодногірського ВП через 25 хвилин після побиття? Чому його не повідомлено, що 24.12. 2016 р. було закрито кримінальне провадження № 12016220510004405? Чому станом на 10.05.2017 року, згідно ст. 55 КПК України йому не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, не сфотографовано побої не направлено на судово-медичну експертизу з метою визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, їх наявності і особливостей? не підпадають під дію ст. 303 КПК України і підлягає розгляду, в порядку Закону України «Про звернення громадян».
8.2. Скаржник також зауважує, що суд першої інстанції не дослідив зміст листа Холодногірського ВП від 15.06.2020 року №9680/11964/02-16/2020 та відсутність відповідей на порушені позивачем питання в порядку Закону України «Про звернення громадян». Позивач зазначає, що у своїй позовній заяві від 18.04.2018 він просить визнати бездіяльність органів державної влади протиправною - через порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про Національну поліцію», а не КПК України. Суд не звернув уваги, що ним оскаржується бездіяльність Холодногірського Відділу Поліції ГУ НП у Харківській області виключно в порядку Закону України «Про звернення громадян». Перелік питань до відповідачів не підпадає під дію КПК України, а підпадає під Закон України «Про звернення громадян».
9. У відзиві на касаційну скаргу Головне управління Національної поліції в Харківській області вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін.
IV. Джерела права й акти їх застосування 
10. Згідно зі  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.
11. Відповідно до частини другої  статті 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
12. За частиною першою  статті 2 КАС  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
13. Згідно із частиною першою  статті 5 КАС  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.
14. За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої  статті 4 КАС  адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
15. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої  статті 4 КАС).
16. За правилами пункту 1 частини першої  статті 19 КАС  юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
17. Відповідно до пункту 2 частини другої  статті 19 КАС  юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
V. Оцінка Верховного Суду
18. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
19. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
20. В позовній заяві позивач зазначає, що 13.12.2016 на нього було здійснено напад та за фактом побиття поліцією відкрито кримінальне провадження №12016220510004405. Внаслідок побиття позивач перебував на лікарняному майже чотири місяці з тілесними ушкодженнями середньої тяжкості. 
20.1. В подальшому на електронну адресу позивача почали надходити погрози вбивства та фізичної розправи, у зв`язку з чим позивач 01.02.2017 в порядку ч.6 ст.5 Закону України «Про звернення громадян» звернувся до відповідачів на електронні адреси та просив відповідачів відкрити кримінальне провадження за ст. ст.  126,  129 КК України. Також позивач просив відповідачів допомогти йому вирішити питання отримання заборгованості по зарплаті «у конверті» у розмірі 9600 грн. Проте, станом на момент звернення до суду його звернення від 01.02.2017 відповідачами не розглянуто. 
20.2. Крім того, позивач зазначає, що на протязі 2017 року він письмово звертався до відповідачів та просив надати йому відповіді на питання: Чому  не були вжиті негайні заходи реагування, оскільки він звернувся до Холодногірського ВП через 25 хвилин після побиття? Чому його не повідомлено, що 24 грудня 2016 року було закрито кримінальне провадження №12016220510004405?; Чому його не було визнано  потерпілою особою, оскільки пам`ятку про процесуальні права та обов`язки йому не було вручено?; Чому не були сфотографовані побої?; Чому його не направлено на судово-медичну експертизу з метою визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, їх наявності і особливостей? Також просив провести слідчі (розшукові) дії та внести відомості до ЄДРДР з приводу погрози вбивства та фізичної розправи на його адресу з боку ОСОБА_2 . 
20.3. Позивач також зазначив, що останній раз з приводу вищезазначних питань він звертався до Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області 13.03.2018, проте жодної обґрунтованої відповіді йому не надано.
21. Що стосується звернення позивача від 01.02.2017 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, на яке він посилається у своєму позові та яке було досліджено судами першої та апеляційної інстанції, у вказаному зверненні, керуючись Конституцією України та КК України, ОСОБА_1 просив порушити     кримінальне     провадження за ст.      126,      129 Кримінального кодексу України     відносно генерального директора ТОВ «Завод «Рапід» ОСОБА_2 ; допомогти вирішити питання отримання заборгованості по зарплаті від ТОВ «Завод «Рапід»; встановити ІР адреси погроз (т.2, а.с154).
22. Також, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 05.03.2017, 27.03.2017 позивач, керуючись Конституцією України та КК України, звертався, зокрема, до ГУ НП в Харківській області, з приводу неправомірних дій з боку директора ТОВ «Завод «Рапід» ОСОБА_2 та притягнення його до кримінальної відповідальності. (т.2 а.с.47, 163-164). 
23. 24.05.2017 ОСОБА_1 , керуючись ст.ст. 55, 56, 214, 215 КПК України, звернувся до СВ Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області з заявою про відкриття кримінального провадження, та невідкладну реєстрацію заяви про вчинення злочину за ознаками ст.129,  350 КК України  до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.2 а.с.171). 
24. 13.03.2018 позивач, керуючись КПК України, звернувся до Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області з клопотанням, в якому просив, зокрема, розглянути клопотання від 10.05.2017 шляхом винесення вмотивованої постанови, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам  ст.110 КПК України, а також провести слідчі дії (т.2 а.с.60-61). 
25. При цьому, письмово повідомити: «Чому  не були вжиті негайні заходи реагування, оскільки він звернувся до Холодногірського ВП через 25 хвилин після побиття? Чому його не повідомлено, що 24 грудня 2016 року було закрито кримінальне провадження №12016220510004405?; Чому станом на 10.05.2017 згідно ст.55 КПК України йому не було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, не сфотографовані побої та не направлено на судово-медичну експертизу з метою визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, їх наявності і особливостей?» позивач просив саме в клопотанні від 10.05.2017 до начальника Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області (т.2.а.с.169). Вказане клопотання відповідно до штампу відповідача зареєстровано 10.05.2017 та не містить посилань на Закон України «Про звернення громадян», а лише на КПК України. 
26. Аналогічне клопотання, проте з посиланням на Закон України «Про звернення громадян», було надано до матеріалів справи позивачем. Попри це, вказане клопотання не містить штампу Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області та резолюції про його прийняття (т.2, а.с.53), тобто не містить доказів того, що воно було отримано Холодногірським ВП ГУ НП у Харківській області.
27. З огляду на викладене, доводи позивача про те, що він звертався до відповідачів в порядку  Закону України «Про звернення громадян»    є безпідставними, оскільки зі змісту вказаних вище звернення вбачається, що ОСОБА_1     звертався до відповідача в порядку  Кримінального процесуального кодексу України  в рамках досудового розслідування в указаному вище кримінальному провадженні.
28. При цьому, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, позивач фактично оскаржує бездіяльність     відповідачів щодо не розгляду     його заяв щодо стану кримінального провадження №12016220510004405 за фактом його побиття та відкриття     кримінального провадження     за ст. ст.      126,      129 Кримінального кодексу України.
29. Відповідно до пункту 14 частини 1  статті 92 Конституції України, судоустрій, судочинство, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства визначаються виключно законами. Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.
30. Згідно з частиною 1 статті  1, частиною 1 статті  4 КПК України  порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.
31. Пунктом 10  статті 3 КПК України  передбачено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
32. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1  глави 26 КПК України.
33. Так, за приписами пункту 1 частини 1  статті 303 КПК України  на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами  статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
34. При цьому, згідно з частиною 1  статті 306 КПК України  скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими  статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
35. Конституційний Суд України в Рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п`ятого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_3 і ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.
36.  Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1666а15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №826/13340/15.
37. Отже, в межах спірних правовідносин,  позивач і відповідачі діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.
38. Ураховуючи наведене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а предмет перевірки у цій справі виходить за межі повноважень суду адміністративної юрисдикції, і вимоги     ОСОБА_1   мають бути розглянуті лише в межах кримінального, а не адміністративного судочинства.
39. Доводи скаржника про те, що судами попередніх інстанцій не було досліджено зміст його звернень до ГУНП в Харківській області та Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, на які він посилається у позові, та не встановлено в якому порядку були подані ці звернення є безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень судів попередніх інстанції, ними були досліджені всі наявні в матеріалах справи звернення позивача до ГУНП в Харківській області та Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.
40. Не відповідають дійсності посилання позивача в касаційній скарзі, що ухвалами слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/2326/17 від 18 травня 2017 року, від 22 лютого 2018 року, визначено, що вимоги скарги в частині письмово повідомити: чому не були вжиті негайні заходи реагування, оскільки він звернувся до Холодногірського ВП через 25 хвилин після побиття? Чому його не повідомлено, що 24.12. 2016 р. було закрито кримінальне провадження № 12016220510004405? Чому станом на 10.05.2017 року, згідно ст. 55 КПК України йому не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, не сфотографовано побої не направлено на судово-медичну експертизу з метою визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, їх наявності і особливостей? не підпадають під дію ст. 303 КПК України і підлягає розгляду, в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки такого висновку зазначені судові рішення не містять.
41. Щодо доводів скаржника з приводу того, що суд першої інстанції не дослідив зміст листа Холодногірського ВП від 15.06.2020 року №9680/11964/02-16/2020, Суд зазначає, що вказане не впливає на правильність висновків судів попередніх інстанцій про неналежність вказаної справи до юрисдикції адміністративних судів.
42. Частиною першою  статті 350 КАС України  передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
43.  З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
VІ. Судові витрати
44. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями  341,  345,  349,  350,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №820/2892/18 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М.В. Білак

                                                                                                    А.В. Жук