ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" листопада 2020 р.           Справа№ 910/4591/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", м.Київ
на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 
у справі №910/4591/20 (суддя Удалова О.Г.) 
за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", м. Київ
про стягнення 13 405,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У квітні 2020 року Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (далі - АТ "СК "Країна", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі - ПрАТ "СК "Провідна", відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 405,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - АТ "СК "Країна", на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №УА214188 від 17.09.2019, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1188 Цивільного кодексу України набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем - ПрАТ "СК "Провідна", позивач звернувся до останнього з вимогою відшкодувати сплачену позивачем страхову виплату. Враховуючи, що відповідачем не відшкодована заявлена сума, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 13 405,00 грн у судовому порядку. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/4591/20 позов задоволено.
Стягнуто з ПрАТ "СК "Провідна" на користь АТ "СК "Країна" майнову шкоду в розмірі 13 405,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. 
Рішення мотивоване виникненням у відповідача обов`язку, у зв`язку з настанням страхового випадку, відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу в розмірі фактичних витрат за мінусом франшизи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПрАТ "СК "Провідна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 скасувати та постановити нове, яким в позові відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції є невмотивованим, що свідчить про недотримання судом вимог Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи, а також про формальний характер судового розгляду, що не забезпечив об`єктивного вирішення справи та прийняття справедливого рішення, надання доводам відповідача заздалегідь встановленої сили. 
В апеляційній скарзі скаржник зауважує на тому, що при розрахунку страхового відшкодування має враховуватися фізичний знос транспортного засобу. За розрахунком скаржника (копії розрахунку зносу транспортного засобу від 11.10.2019 та розрахунку суми матеріального збитку у справі №2300287898/Р від 02.04.2020 додані до апеляційної скарги), з урахуванням фізичного зносу та франшизи, сума страхового відшкодування складає 23 989,02 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягає сплаті складає 9 994, 51 грн. 
Отже скаржник вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/4591/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "СК "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/4591/20, ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
16.10.2020 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника ПрАТ "СК "Провідна" Головненко М.В. надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи у справі №910/4591/20. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника ПрАТ "СК "Провідна" Головненко М.В. про призначення судової автотоварознавчої експертизи у справі №910/4591/20. 
Позиція інших учасників справи.
08.10.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційний господарський суд залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.
Позивач вважає рішення суду першої інстанції від 07.08.2020 у даній справі законним та обґрунтованим. Посилання відповідача на розрахунок зносу  транспортного засобу від 11.10.2019 є необґрунтованим, оскільки останній було складено без проведення огляду пошкодженого транспортного засобу "Volkswagen Golf", державний номер НОМЕР_1 , як того вимагає Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика).
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
17.09.2019 між АТ "СК "Країна" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" (далі - ТОВ "Еска Капітал", страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № УА214188 (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "Volkswagen Golf", державний номерний знак НОМЕР_1 .
11.10.2019 у м. Черкаси по вул. 30-річчя Перемоги, буд. 9 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Volkswagen Golf", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Mercedes-Benz 0405, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.11.2019 у справі № 712/13510/19 ОСОБА_2 , який, як встановлено судом, був на момент ДТП працівником ПП "Еліт-Транс", визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на вказану особу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн на користь держави.
Крім того, постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 14.11.2019 по справі № 712/13508/19 ОСОБА_1 , який, як встановлено судом, був на момент ДТП працівником ТОВ "Еска Капітал", визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на вказану особу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн на користь держави.
Як свідчать матеріали справи, ТОВ "Еска Капітал" звернулось до позивача з повідомленням про настання страхового випадку № 22553/19 від 15.10.2019, а пізніше - з заявою на виплату страхового відшкодування №23151/19 від 22.10.2019, в якій просило здійснити виплату страхового відшкодування на користь СТО.
На підставі рахунку-фактури СТО № 113/19 від 18.10.2019 позивачем був складений страховий акт № 99-25/56042/2.1.5.1 від 25.10.2019 на суму страхового відшкодування в розмірі 30 810,00 грн.
Позивач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 30 810,00 грн на користь СТО страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №2824 від 25.10.2019.
За результатами досліджених в порядку передбаченому ст.86 ГПК України матеріалів справи в сукупності суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 13 405,00 грн страхового відшкодування. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із цим висновком місцевого господарського суду, зважаючи на таке.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
На підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.
Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.
Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність іншої винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ПрАТ "СК "Провідна" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8262694 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн. та франшизою 2 000,00 грн.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв`язку з укладенням полісу № АМ/8262694 відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації автомобіля марки Mercedes-Benz 0405, державний номерний знак НОМЕР_2 .
За приписами ст. 36.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, позивач здійснив розрахунок суми позовних вимог наступним чином: суму сплаченого страхового відшкодування 30 810,00 грн поділив на кількість винних учасників ДТП, тобто на 2, та відняв від отриманого результату (15 405,00 грн) франшизу встановлену полісом АМ/8262694 у розмірі 2 000,00 грн. Таким чином, сума страхової виплати, яку просить відшкодувати на його користь позивач, становить 13 405,00 грн, що є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.
Разом з цим в апеляційній скарзі відповідач заперечив проти здійсненого розрахунку та зазначив, що судом першої інстанції не було враховано фізичний знос транспортного засобу. За розрахунком скаржника, з урахуванням фізичного зносу (коефіцієнт фізичного зносу згідно розрахунку відповідача КТЗ "Volkswagen Golf" державний номер НОМЕР_1 складає 0,5057) та франшизи, сума страхового відшкодування складає 9 994,51 грн. В обґрунтування розміру коефіцієнту зносу відповідач долучив до апеляційної скарги копію відповіді дилерської СТО від 18.08.20, згідно якої датою виробництва досліджуваного автомобіля 06.07.2012, тобто на момент ДТП (11.10.2019) строк експлуатації автомобіля "Volkswagen Golf" державний номер НОМЕР_1 перевищував 7 років.
Відповідно ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Скаржник не обґрунтував в чому полягає винятковість випадку не отримання та неподання раніше доказу, а також неможливість вчинення таких дій з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що відповідачем не надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження неможливості подання до суду першої інстанції відповідних доказів та не обґрунтував в чому полягає винятковість випадку не отримання та неподання раніше доказу, а також неможливість вчинення таких дій з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а відтак, дані докази апеляційним господарським судом не приймаються, відтак твердження апелянта, що строк експлуатації КТЗ "Volkswagen Golf" державний номер НОМЕР_1 перевищував 7 років є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимим доказами у справі. 
Матеріали справи свідчать, що позивач направив на адресу відповідача претензію № 13889 від 31.10.2019, в якій просив відшкодувати сплачену позивачем страхову виплату. Крім того, позивач направив на адресу відповідача доповнення № 340 від 09.01.2020 до вказаної претензії, до якого долучив копію постанови Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.11.2019 у справі № 712/13510/19.
У відповідь на вищевказану претензію відповідач направив позивачу лист № 62 від 13.12.2019, в якому висловив готовність до врегулювання викладеного у претензії питання, проте просив направити на його адресу документи про виплату страхового відшкодування в порядку регресу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, який перебуває в експлуатації понад 7 років.
Апеляційним господарським судом встановлено, що копія платіжного доручення № 2824 від 25.10.2019 на суму 30 810,00 грн про сплату позивачем страхового відшкодування була направлена відповідачу як додаток до претензії № 13889 від 31.10.2019. Доказів протилежного жодною із сторін суду не надано.
Крім того, судом встановлено, що автомобіль марки Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований за договором добровільного страхування, є 2012 року випуску, про що зазначено у вказаному договорі, а також у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .
Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.
Пунктом п. 1.6 вказаної Методики визначено, що строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що строк експлуатації автомобіля марки "Volkswagen Golf", державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску на момент ДТП, яке відбулось 11.10.2019, не перевищував 7 років.
Разом з цим колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що доказів наявності, передбачених п.7.39 Методики винятків щодо застосування коефіцієнту зносу до складників автомобіля, пошкоджених вищевказаною ДТП, суду не надано.
За таких обставин місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач повинен був відшкодувати позивачеві суму здійсненої останнім своєму страхувальнику страхової виплати у розмірі 13 405,00 грн.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.  
Згідно вимог ст. ст. 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/4591/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність підстав для задоволення позову АТ "СК"Країна" про стягнення з ПрАТ "СК "Провідна" страхового відшкодування в розмірі 13 405,00 грн. При цьому суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно задовольнив позов АТ "СК"Країна" про стягнення з ПрАТ "СК "Провідна" страхового відшкодування в розмірі 13 405,00 грн. 
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/4591/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/4591/20 залишити без змін 
3. Матеріали справи №910/4591/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко