КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №753/22156/19                                                                      головуючий у суді І інстанції: Каліушко Ф.А.
провадження №22-ц/824/6772/2020                                                головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
17 листопада 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Іванової І.В., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                  Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Інжинірингово-виробничого підприємства "ВНІПІТРАНСГАЗ» про стягнення заборгованості з заробітної плати та компенсації за порушення строків виплати заробітної плати,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Інжинірингово-виробничого підприємства "ВНІПІТРАНСГАЗ" про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 70246,32грн. та компенсації за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 2077,60грн., що у загальному розмірі складає 72323,92грн.. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач з 06 липня 1982 року працював на різних посадах у ПАТ «ВНІПІТРАНСГАЗ». Наказом №106/к від 23.10.2019 року позивача з 24 жовтня 2019 року було звільнено з займаної посади - головного фахівця відділу автоматики ПАТ «ВНІПІТРАНСГАЗ» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Посилаючись на те, що на день звільнення йому була нарахована заробітна плата у розмірі 70246,32 грн., однак як у день звільнення так і по даний час вказані кошти йому не виплачені, а відтак позивач просить суд захистити його порушене право на отримання заробітної плати при звільненні шляхом її стягнення з відповідача у зазначеному розмірі, а також стягнути компенсацію за порушення строків її виплати у розмірі 2077,60грн.. 
09 січня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 2077,60грн. та середній заробіток за час затримки виплати основного боргу після звільнення 28484,84грн..
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Інжинірингово-виробничого підприємства "ВНІПІТРАНСГАЗ" про стягнення заборгованості з заробітної плати та компенсації за порушення строків виплати заробітної плати. Стягнуто компенсацію за  втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 2077,60грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 18 березня 2020 року подав апеляційну скаргу.В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не розглянуто позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати основного боргу після звільнення у розмірі 16362,85грн., а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та змінити його, стягнувши з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати основного боргу після звільнення у розмірі 16362,85грн.. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що позивачем у заяві про зменшення позовних вимог та запереченні на відзив висував вимогу з іншим предметом та підставою позову, що є фактично поданням окремого позову та виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог. Крім того, зазначає, що вказані позовні вимоги розглядались іншою справою №753/5076/20 провадження №2/753/5223/20.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що з відомості розподілу виплат, ПАТ «ВНІПІТРАНСГАЗ» лише 27.12.2019 року, після сплину майже двох місяців після звільнення позивача, останньому виплачена заборгованість з заробітної плати у сумі 70246,32 грн., у зв`язку з чим підстави для її стягнення у примусовому порядку у суду відсутні.
Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позов в частині стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що взявши до уваги розрахунок компенсаційних виплат позивача, визнання позовних вимог у цій частині відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та стягненню з відповідача на користь позивача компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 2077,60 грн..
В цій частині судове рішення сторонами не оскаржується.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.  Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.  Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу. Заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов`язки сторін, крім випадків, передбачених у розділі IV цього Кодексу.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.  В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 просив у апеляційній скарзі рішення суду першої інстанції скасувати та змінити його, стягнувши з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати основного боргу після звільнення у розмірі 16362,85грн..
Встановлено, що протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року заяву про уточнення позовних вимог (зменшення) залишено без розгляду, оскільки вона не відповідала вимогам Цивільного процесуального кодексу України в частині одночасної зміни предмету і підстав позову. Відтак, розгляд справи був проведений в частині вимог про стягнення заборгованості з заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року прийнято лише за наслідком розгляду саме цих вимог.
Вищезазначена ухвала ОСОБА_1 не оскаржувалась.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що вимоги, які зазначено у апеляційній скарзі не розглядались судом першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції у відповідності до ч. 6 ст. 367 ЦПК України відсутні підстави для перегляду позовних вимог, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, і скасування рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати основного боргу після звільнення у розмірі 16362,85грн., суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки протокольною ухвалою зазначену вимогу залишено без розгляду, проте позивачем протокольна ухвала у встановлений законом порядку не оскаржувалась.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.                                                                         На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «18» листопада 2020 року.

Головуючийсуддя	Л.П. Сушко      	
Судді	І.В. Іванова      	
   	О.І. Сліпченко