Ухвала
Іменем України
21 грудня 2020 р.
м. Київ
Справа № 522/14571/20
Провадження № 51-6107 впс 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого -                                ОСОБА_1 ,
суддів:                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю 
секретаря судових засідань      ОСОБА_4 , 
розглянув подання Одеського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 22018160000000046 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого  у  вчиненні  кримінального  правопорушення,  передбаченого  ч. 1   ст. 258-3 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
 
Суть питання та встановлені судом обставини
 
До Верховного Суду надійшло подання Одеського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 22018160000000046 відносно ОСОБА_5 до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів. 
 
Прокуратурою Одеської області обвинувальний акт відносно  ОСОБА_5 скеровано до Приморського районного суду м. Одеси, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено спеціальне досудове розслідування.  
 
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про направлення матеріалів кримінального провадження до апеляційного суду для внесення подання до Верховного Суду про направлення кримінального провадження № 22018160000000046 до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, у зв`язку з тим, що злочин було вчинено на території Донецької області.
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 258-3 КК України було направлено до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про внесення відповідного подання до Верховного Суду з метою направлення кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
 
Подання Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року мотивовано тим, що згідно обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального  правопорушення,  передбаченого  ч. 1   ст. 258-3 КК України, місцем скоєння якого є територія Донецької області, оскільки у провину останньому ставиться членство у силовому блоці терористичної організації «ДНР». Вказана адміністративно-територіальна одиниця знаходиться поза межами юрисдикції Одеського апеляційного суду.
 
Мотиви Суду
 
Положеннями ч. 1 ст. 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. 
 
У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Згідно з матеріалами провадження до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
 
Із формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення вбачається, що він в у 2014 році (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) з мотивів  несприйняття  діючої  влади в  України, знаходячись в м. Одесі, а саме на Куликовому полі, вирішив прийняти від невстановлених слідством осіб пропозицію щодо участі в терористичній організації «ДНР», виїхав з місця свого проживання на територію Донецького регіону, тимчасово підконтрольну незаконним військовим формуванням «ЛНР» та  вступив до лав танкового батальону 1-го армійського корпусу, на посаду командира танку, де проходить службу по теперішній час.
 
Приймаючи участь у діяльності терористичної організації «ДНР», у складі вищевказаного незаконного збройного формування, у період з 2014 року по 2020 рік (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), ОСОБА_5 , діючи умисно, безпосередньо, із застосуванням невстановленої вогнепальної зброї, здійснював збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та Збройних Сил України, задіяних у проведенні антитерористичної операції, в населених пунктах: Амвросіївка, Іловайськ, Лисиче, Зелене, Новоамвросіївське, Горлівка, Донецьк, Макіївка, Харцизьк, Сердите Донецької області, що унеможливлює визначитися з конкретним місцем вчинення ним злочину.
 
Крім того, точна дата та час вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також останнє місце вчинення кримінального правопорушення слідством не встановлені. 
 
Відповідно до позиції Верховного Суду місце вчинення кримінального правопорушення, в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України, може вважатися таким, що визначає територіальну юрисдикцію лише у випадку, якщо воно встановлено з деталізацією, достатньою для визначення меж юрисдикції суду першої інстанції. Якщо встановлене органом досудового розслідування місце вчинення злочину охоплює територію, яка підпадає під юрисдикцію кількох судів, що вправі здійснювати провадження в першій інстанції, така вказівка не дозволяє визначити територіальну підсудність за загальним правилом, зазначеним у першому реченні частини 1 статті 32 КПК України.
 
Виходячи з приписів ст. 32 КПК України, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Із матеріалів провадження убачається, що досудове розслідування закінчено слідчим 
слідчим відділом Управління служби безпеки України в Одеській області, що знаходиться у м. Одесі.
 
Отже, оскільки місце вчинення кримінального правопорушення чітко встановити неможливо, кримінальне провадження щодо  ОСОБА_5 скеровано до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а відтак підсудність даного кримінального провадження визначено відповідно до вимог закону. 
 
Ураховуючи наведене,  підстав, передбачених ст. 34 КПК України, для передачі кримінального провадження щодо ОСОБА_5 із Приморського районного суду м. Одеси до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, Суд не вбачає, а виняткових випадків, передбачених цією ж статтею, - не встановлено. 
 
З цих підстав  та керуючись ст. ст.32, 34 КПК України  Суд постановив:
 
Подання Одеського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 22018160000000046 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні  кримінального  правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 258-3 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та  оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                                     ОСОБА_9