Ухвала
 
21 грудня 2020 року
м. Київ
Справа № 761/20607/17
Провадження № 51-5811 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року щодо неї у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016100100015763,
встановив:
7 грудня 2020 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду                   касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам   п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженій було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху,                    в установлений строк касаційна скарга повертається особі,  яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджена ОСОБА_4 направила нову касаційну скаргу. Проте вказані в ухвалі недоліки не усунула, оскільки подала аналогічну за змістом касаційну скаргу, в якій знову не вказала у чому конкретно полягають порушення вимог кримінального процесуального закону, які з огляду на положення ст. 412 КПК були би підставою для скасування вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року, а також належним чином не обґрунтувала своїх доводів у цій частині.  
Натомість, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджена ОСОБА_4 фактично вказала на неповноту судового розгляду, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК не  є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно                            до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої                            та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено засудженій                           ОСОБА_4 в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга засудженої ОСОБА_4  підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року щодо неї повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                          ОСОБА_3