ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року                                                         м. Дніпро         Справа №  904/158/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Кузнецова В.О., Мороза В.Ф.
при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни 

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мельниченко І.Ф.) від 22.07.2020р. (дата складання повного тексту рішення - 24.07.2020р.) у справі № 904/158/20  

за позовом  Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг 
до Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни, м. Кривий Ріг 
про повернення земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан шляхом демонтажу тимчасових споруд, -       

                                                  ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020р. у справі № 904/158/20:
- позовні вимоги задоволено;
- зобов`язано Фізичну особу - підприємця Штефан Світлану Сергіївну ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) привести у придатний для використання стан земельну ділянку площею 0,2985 га з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, що знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, шляхом демонтажу тимчасових споруд та огорож за власний рахунок, та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; ідентифікаційний код: 33874388) за актом приймання-передачі;
- стягнуто з Фізичної особи - підприємця Штефан Світлани Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м.    Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; ідентифікаційний код: 33874388) 1921,00 грн. судового збору.
Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Фізична особа-підприємець Штефан Світлана Сергіївна, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020р. у справі №  904/158/20 скасувати, застосувати до позовних вимог позивача позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:
- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду справи № 912/686/17, результат розгляду якої може вплинути на обставини справи № 904/158/20, оскільки у справі № 912/686/17 Верховний Суд порушує питання про необхідність відступу від висновку щодо того, що договір оренди землі вважається поновленим лише у разі поновлення додаткової угоди;
- суд першої інстанції також не врахував необхідність зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/1241/20, у якій розглядається позов Криворізької міської ради про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати за землю за Договором оренди земельної ділянки від 10.10.2007, оскільки обставини щодо наявності заборгованості відповідача зі сплати орендної плати будуть мати значення для розгляду справи № 904/158/20;
- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , який має право на використання частини майнового комплексу, що розташований на спірній земельній ділянці, отже рішення у справі стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 ;
- суд першої інстанції необгрунтовано та безпідставно залишив без розгляду відзив на позов відповідача та проігнорував письмові пояснення з підстав пропуску строку на їх подання, оскільки постановою КМ України від 11.03.2020р. на території України були введені карантинні заходи, а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» були внесені зміни до розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України, якими продовжено перебіг процесуальних строків на час дії карантину;
- у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, а тому згідно з ст.ст. 387, 391 ЦК України відсутне право на витребування від відповідача цієї земельної ділянки;
- Криворізькою міською радою було прийнято рішення про продовження терміну дії Договору оренди земельної ділянки від 10.10.2007, тобто було надано згоду на подальше продовження орендних відносин між сторонами, а не укладення відповідної додаткової угоди відбулось не з вини відповідача, що зокрема підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2012р. у справі № 35/5005/6676/2011;
- Криворізькою міською радою не висувалося відповідачу заперечень щодо користування спірною земельною ділянкою після припинення дії Договору оренди земельної ділянки від 10.10.2007 та приймалися орендни платежі за землю, що також свідчить про згоду позивача на подальше продовження орендних відносин між сторонами;  
- позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, адже поєднано в одному позові вимоги характерні для віндикаційного та негаторного позовів, а вимога про зобов`язання підписати акт виконаних робіт не ґрунтується на положеннях Договору оренди земельної ділянки від 10.10.2007;
- поданий позивачем акт обстеження земельної ділянки не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки складений особами, повноваження яких не підтверджені належним чином, а саме обстеження здійснювалось без повідомлення відповідача та за його результатами не встановлено, що земельна ділянка використовується саме відповідачем;
- на спірній земельній ділянці знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, яке не підлягає знесенню внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що підтверджується практикою Верховного Суду;
- судом першої інстанції не надано правової оцінки заявам відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, яка на думку відповідача спливла ще в 2013р., а необхідність її застосування до заявлених  вимог відповідає практиці Верховного Суду та принципу правової визначеності, на що неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу Європейський суд з прав людини.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020р. у справі № 904/158/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 22.10.2020р. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2020р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 10.11.2020р. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2020 клопотання представника Криворізької міської ради задоволено та оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 904/158/20 до 24.11.2020р. 
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсягу та просив її задовольнити.
Представник Криворізької міської ради в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу скаржника безпідставною, посилаючись при цьому не те, що укладений між сторонами Договір оренди земельної ділянки від 10.10.2007 припинив свою дію ще у 2010р., але відповідач всупереч його умовам не передав орендодавцю орендовану земельну ділянку по акту прийому-передачі та продовжує безпідставно її використовувати. 
Також позивач вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства України усі землі в межах населених пунктів перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади, яка реалізовує право власності через органи місцевого самоврядування, тобто саме Криворізька міська рада здійснює функції власника спірної земельної ділянки.
Позивач зазначає, що з боку відповідача має місце триваюче порушення його прав на землю, тому позивач як власник спірної земельної ділянки може пред`явити позов про захист свого права у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав.    
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2007 Криворізькою міською радою прийнято рішення № 1696 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Балакіна та надання її в оренду для розміщення тимчасової споруди автостоянки", згідно з яким вирішено надати Фізичній особі-підприємцю Доценко Світлані Сергіївні в оренду терміном на три роки земельну ділянку площею 0,2985 га для розміщення тимчасової споруди автостоянки на вул. Балакіна. 
10.10.2007 між Криворізькою міською радою (далі - Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Доценко Світланою Сергіївною (відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань прізвище змінено на Штефан) (далі - Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), державна реєстрація від 26.10.2007 за № 040710800856.
Відповідно до пункту 1.1 Договору, Орендодавець на підставі рішення міської ради від 29.08.2007 № 1696 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення тимчасової споруди автостоянки яка знаходиться на вул. Балакіна у Саксаганському районі м. Кривий Ріг.
Згідно з пунктами 2, 3 в оренду передається земельна ділянка площею 0,2985 га, з  кадастровим номером: 1211000000:06:055:0105.
Відповідно до пункту 5 Договору, Договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку дії Договору Орендар, який належним чином виконував обов`язки відповідно до умов Договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації цього Договору за актом її приймання-передачі (пункт 17 Договору).
Відповідно до пункту 18 Договору, після припинення його дії,  Орендар у 10-денний термін повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Згідно з пунктом 19 Договору повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення).
За пунктом 20 Договору, Орендар зобов`язаний до підписання акту прийому-передачі (повернення) привести земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан. Приведення у придатний для використання стан включає в себе благоустрій земельної ділянки.    
На підставі вказаного Договору Орендарю передано в користування строком на 3 роки земельну ділянку загальною площею 0,2985 га, з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, для розміщення тимчасової споруди автостоянки, що знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, що сторонами не заперечується.  
29.09.2010р. Криворізькою міською радою прийнято рішення за № 4088 "Про продовження договорів оренди земельних ділянок", відповідно до якого вирішено продовжити договори оренди земельних ділянок, в тому числі на 3 роки Фізичній особі-підприємцю Штефан С.С.
Підпунктом 3.1 вищенаведеного рішення було встановлено, що суб`єктам господарювання у тримісячний термін від дати прийняття рішення слід укласти з міською радою додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок.
Згідно з пунктом 4 рішення Криворізької міської ради № 4088 від 29.09.2010, невиконання вимог підпункту 3.1 рішення з вини замовника тягне за собою втрату чинності рішення в частині, що стосується цього суб`єкта.
Втім, з матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що на виконання рішення Криворізької міської ради № 4088 від 29.09.2010 між Криворізькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Штефан С.С. додаткова угода про продовження строку дії Договору на три роки не укладена, а Орендарем земельна ділянка у відповідноситі до п.п. 18-20 Договору Орендодавцю не повернута, що і є причиною виникнення даного спору та підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду. 
Задовольняючи позовні вимоги позивача місцевий господарський суд виходив з того, що укладений між сторонами Договір оренди земельної ділянки припинив свою дію, а тому позовні вимоги Криворізької міської ради до ФОП - Штефан Світлани Сергіївни про зобов`язання приведення у придатний для використання стан земельної ділянки площею 0,2985 га з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, що знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, шляхом демонтажу тимчасових споруд та огорож за власний рахунок, та повернення її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі є  обґрунтованими, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Так, згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на час закінчення строку дії Договору - жовтень 2010р., Договір оренди землі припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено. 
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на час закінчення строку дії Договору - жовтень 2010р., після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.
У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. 
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. 
Проте, укладений між сторонами Договір не було поновлено, оскільки сторонами не було укладено відповідної додаткової угоди у відповідності до рішення Криворізької міської ради № 4088 від 29.09.2010, яке у зв`язку з цим, згідно з його п. 4, втратило чинність щодо відповідача.
Статтєю 34 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на час закінчення строку дії Договору - жовтень 2010р., передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. 
У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. 
У 2011р. в Закон України «Про оренду землі» були внесені зміни та ст. 33 було викладено у наступній редакції.
По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. 
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. 
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. 
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. 
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). 
Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. 
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. 
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. 
У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.
Отже, нова редакція ст. 33 Закону України «Про оренду землі» з 2011р. та по теперішній час також пов`язує поновлення договору оренди земельної ділянки виключно з укладенням сторонами відповідної додаткової угоди (договору), в т.ч. в судовому порядку у разі зволікання з її укладенням Орендодавцем. 
Втім, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами не було укладено додаткової угоди про поновлення дії Договору, а ні в 2010р., а ні пізніше, а відповідач не звертався до суду з відповідним позовом. Такий позов про визнання укладеною додаткової угоди до Договору було пред`явлено Фізичною особою-підприємцем Штефан С.С. у Господарському суді Дніпропетровської області лише у листопаді 2020р., тобто після ухвалення рішення у даній справі судом першої інстанції, подання апеляційної скарги на це рішення та після спливу десяти років з дати закінчення строку дії Договору. 
При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що виходячи з трирічного строку дії Договору, навіть у випадку його поновлення шляхом «мовчазної згоди» Орендодавця, на що посилається відповідач, чи в судовому порядку, строк дії Договору сплив би у жовтні 2013р., а відповідач і на даний час продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, що останнім, виходячи з доводів апеляційної скарги та заявлених у справі клопотань, не заперечується.
Таким чином, Договір припинив свою дію у жовтні 2010р., а загальний строк  безпідставного використання відповідачем земельної ділянки, яка була предметом оренди за Договором, становить більше ніж 10 років.
З огляду на викладене та з урахуванням положень пункту 18 Договору, з 28.10.2010 у Фізичної особи - підприємця Штефан С.С. виник обов`язок повернути Криворізькій міській раді земельну ділянку загальною площею 0,2985 га з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, яка знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.
Докази повернення відповідачем позивачу спірної земельної ділянки, у встановленому договором порядку, в матеріалах справи відсутні, що також свідчить про продовження використання відповідачем цієї земельної ділянки. 
Окрім цього, 17.12.2019 Криворізькою міською радою проведено обстеження земельної ділянки загальною площею 0,2985га з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, яка знаходиться на вул. Павла Глазового (Балакіна) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу. За результатом обстеження складено відповідний акт.
Згідно акту обстеження земельної ділянки від 17.12.2019 земельна ділянка використовується під розміщення автостоянки, тимчасової споруди сторожки. Впритул до сторожки тимчасовий навіс для двох автомобілів. На паркані біля парковочних місць прикріплені таблички з номерних знаків. Земельна ділянка огороджена металевим та бетонним парканом. Межі відповідають плану встановлених меж.
Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. 
Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Положеннями статті 34 Закону України "Про оренду землі" визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Всупереч вимогам вищенаведених норм чинного законодавства України та умов Договору, відповідач свої зобов`язання з приведення земельної ділянки у придатний для використання стан та повернення її позивачу по акту прийому-передачі не виконав, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача у повному обсягу. 
При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності в позивача правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому згідно з ст.ст. 387, 391 ЦК України в нього відсутне право на її витребування від відповідача. 
Так, відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, незалежно від місця їх розташування (частини 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
За змістом статей 123, 124 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування,   а також передача таких земельних ділянок в оренду здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
За змістом частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.
Таким чином, власником спірної земельної ділянки, яка знаходиться в межах м. Кривий Ріг, є територіальна громада м. Кривого Рогу, реалізація права власності на землю, якої здійснюється саме Криворізькою міською радою, яка до того-ж є Орендодавцем за Договором, тобто, у даному випадку, відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку не впливає на обгрунтованість позовних вимог позивача, якими є зобов`язання повернути земельну ділянку внаслідок припинення дії договору оренди земельної ділянки, а не витребування її з незаконного володіння відповідача, тобто позовні вимоги мають негаторний характер.
З цього приводу апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити наступне.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.
При цьому, колегія суддів враховує, що навіть якщо власник майна не висловив вимогу звільнити його, це не свідчить про законність використання такого майна особою, якій воно було надане в тимчасове користування, а власник не втрачає права володіння майном, навіть тоді, коли таке майно протиправно використовує інша особа.
Отже, з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування земельною ділянкою, особа, якій вона була надана, володіє нєю незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку.
Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, позивач у цій справі наполягає на поверненні йому земельної ділянки, вважаючи, що ця ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.  
Відсутні в матеріалах справи і дані про державну реєстрацію речового права відповідача щодо користування спірною земельною ділянкою, що зокрема підтверджується наявною у справі Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 18).
З урахуванням вищенаведених обставин справи та предмету позову, слід дійти до висновку, що саме Криворізька міська рада має право володіння спірною земельною ділянкою, а пред`явлений нею позов у справі є негаторним. 
Безпідставними є і доводи апелянта щодо обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, оскільки він відповідає як пунктам 18-20 Договору, так і ч. 2 ст. 16 ЦК України, якою, зокрема встановлені такі способи захисту порушеного права, як примусове виконання обов`язку в натурі та припинення дії, яка порушує право, що відповідає змісту позовних вимог позивача, які, як вже зазначалось, мають негаторний характер.
Не доведено відповідачем належними та допустимими доказами і наявності на спірній земельній ділянці належного йому нерухомого майна, а умовами Договору не передбачено будівництво нерухомості на земельній ділянці, яка передавалася в оренду для розміщення тимчасової споруди автостоянки.  
Позивачем також заявлено вимогу про приведення у придатний для використання стан земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасових споруд та огорож за власний рахунок, а не вимогу про знесення об`єктів нерухомого майна.  
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
На виконання частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок), який визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.
За змістом цього порядку замовник, який має намір встановити тимчасову споруду,  звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди (пункт 2.2.); підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди, який оформлюється  органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (пункти 2.1., 2.7); паспорт прив`язки тимчасової споруди це комплект документів, у яких визначено місце встановлення тимчасової споруди на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою території (пункт 1.4), типова форма якого поряд з іншими документами затверджено додатком 1 до Порядку, який містить, зокрема, форму схеми розміщення тимчасової споруди із вказівкою площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування. 
Отже, цей Порядок визначає механізм розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, реалізація якого передбачає наявність документів на землекористування, та не містить жодних положень щодо правових підстав набуття суб`єктами господарювання прав на земельні ділянки у зв`язку з розміщенням тимчасової споруди.
Відповідачем також не подано до матеріалів справи в суді першої інстанції доказів, які-б підтверджували наявність правових підстав, встановлених вищенаведеним Порядком, для розміщення на спірній земельній ділянці тимчасових споруд. 
Щодо доводів відповідача про необхідність застосування до вимог позивача позовної давності, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з запереченнями позивача про відсутність підстав для застосування позовної давності у даному випадку.
Так, згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Вказані приписи поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння.  Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.
Правовий висновок аналогічного змісту наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №  145/2047/16-ц, від  28 листопада 2018 року у справі  № 504/2864/13-ц, від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц.
У даному випадку має місце триваюче порушення прав територіальної громади м. Кривого Рогу на повернення, переданої в оренду відповідачу земельної ділянки комунальної форми власності, тому власник землі в особі Криворізької міської ради може пред`явити позов про припинення порушення його прав, в т.ч. зобов`язання повернення земельної ділянки, у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову, що повністю відповідає обставинам існуючого спору.
Отже, позивачем пред`явлено даний позов в межах строку позовної давності, що виключає відмову у позові внаслідок подання відповідачем заяви про застосування позовної давності, застосування якої до того-ж, у даному випадку, призведе до безпідставного використання відповідачем землі комунальної форми власності на невизначений (нескінечний) термін та фактично до зміни власника спірної земельної ділянки. 
Окрім цього, апеляційний суд враховує, що провадження у даній справі відкрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2020р., якою відповідачу, згідно з ст.ст. 165, 176 ГПК України встановлено 15-ти денний строк, з дня вручення ухвали, на подання відзиву на апеляційну скаргу та доказів по справі.
Матеріалами справи підтверджується, що вищенаведена ухвала була вручена відповідачу 22.01.2020р., а 29.01.2020р. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи (а.с. 43-46, 53 т. 1).
Проте, у встановлений судом першої інстанції строк на подання відзиву на позов та відповідних доказів, який сплив 06.02.2020р., відповідачем такі матеріали до суду не подані.
За наведених обставин та відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд першої інстанції мав право вирішити спір за наявними у справі матеріалами, що і обумовило ухвалення рішення без врахування відзиву на позов відповідача, поданого до суду лише 02.07.2020р., у якому і було зазначено про застосування до вимог позивача строку позовної давності, а тому відповідні доводи апелянта є безпідставними. 
При цьому, колегія суддів враховує, що строк на подання відповідачем відзиву на позов та доказів в обґрунтування заперечень, сплив задовго до прийняття КМ України постанови № 211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та набрання чинності Законом України, від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким Прикінцеві положення ГПК України були доповнені пунктом 4 щодо продовження процесуальних строків. 
Виходячи з вищевикладеного та ч. 3 ст. 269 ГПК України в апеляційного суду також відсутні підстави для прийняття до розгляду доказів, які долучені відповідачем до апеляційної скарги, але не подавалися до суду першої  інстанції, які до того-ж не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.  
З огляду на предмет та підстави позову, що розглядається у справі, фактичні обставини справи та приписи ч. 5 ст. 227 ГПК України, ч. 7 ст. 228 ГПК України, погоджується апеляційний суд і з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зупинення провадження у справі до вирішення справи № 904/1241/20, яка перебуває на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області та до закінчення розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 912/686/17, оскільки обставини, що встановлюються у справі № 904/1241/20 не входять до предмету доказування у даній справі, а правовідносини у справі № 912/686/17 не є їй подібними.   
Щодо відхилення місцевим господарським судом клопотання апелянта про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , то як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення воно було залишено судом без розгляду внаслідок його заявлення під час розгляду справи по суті та не наведення представником апелянта поважних причин неможливості його подання в підготовчому провадженні, що узгоджується з ч. 2 ст. 207 ЦК України.  
Апеляційним судом під час апеляційного перегляду справи при розгляді відповідних клопотань відповідача та ОСОБА_1 також було встановлено відсутність підстав для залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про що постановлено відповідні ухвали.  
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020р. у справі № 904/158/20 відсутні.
Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2881,50грн. слід покласти на апелянта.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020р. у справі № 904/158/20 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020р. у справі № 904/158/20 - залишити без змін. 
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Штефан Світлану Сергіївну. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 03.12.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                   А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                            В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                      В.О. Кузнецов