ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/923/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 18.05.2020 р. (суддя Хилько Л.І.)  в справі № 340/923/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління  ДПС у Кіровоградській області про скасування вимоги про сплату боргу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – ГУ ДПС)  про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-140660-52 від 12.11.2019 р. в розмірі 26  539,26 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.20020 р. позов задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2019 року №Ф-140660-52 на суму 26539,26 грн.
В апеляційній  скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного дослідження доказів, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення  про відмову у задоволенні позову. Відповідач вважає безпідставними позовні вимоги. Апелянтом приведено нормативне регулювання питання сплати фізичними особами-підприємцями єдиного внеску,  проте не приведено мотивів у спростування  висновків суду першої інстанції.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої  інстанції встановлено,  що позивач з 10.01.2014 р. по 29.11.2019 р. був зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Згідно з податковою звітністю за 2016-2019 р.р. позивач підприємницьку діяльність не здійснював, дохід не отримував.
12.11.2019 р. відповідачем сформовано вимогу №Ф-140660-52, якою до позивача згідно  зі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  застосовано недоїмку в розмірі 26539,26 грн. 
Вимога сформована у зв`язку із тим, що станом на 31.10.2019 р. загальна сума боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску становить 26539,26 грн. 
За результатами адміністративного оскарження вимога залишена без змін.
З доданих до матеріалів справи довідок від 03.02.2020, від 03.02.2020 №26/43/31/4/2020, а також індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-7 судом першої інстанції встановлено, що протягом 2016-2019 р.р. страхувальником позивача було Управління поліції охорони в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 40109000), яке сплачувало відповідні внески.
Доказів отримання позивачем у цей період доходу від провадження підприємницької (господарської) діяльності відповідачем до суду не надано.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а позивач  в розумінні  Закону № 2464-VI  є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 15.02.2010 р., 11.10.2012 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) внесено запис про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням.
10.01.2014 р. ОСОБА_1 знов зареєстрований як фізична особа-підприємець. 
29.11.2019 р. проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності   за власним рішенням.
Згідно з податковою звітністю за 2016-2019 р.р. позивач підприємницьку діяльність не здійснював, дохід не отримував.
ГУ ДФС у Кіровоградській області 12.11.2019 р. прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки)  № Ф-140660-52,  якою вимагається від ОСОБА_1   сплатити суму  боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка становить 26 539,26 грн. 
Також судом встановлено, що відповідно до довідок управління поліції охорони в Кіровоградській області  від 03.02.2020 р. позивач з 20.03.2019 р.  працює на посаді охоронника 1 розряду команди воєнізованої охорони батальйону, роботодавцем сплачено за позивача єдиний внесок в розмірі 22% .
За відомостями персоніфікованого обліку за позивача  сплачено ЄСВ в розмірі 22%.
          Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність нарахування єдиного внеску фізичній особі-підприємцю, який не здійснює підприємницьку діяльність та не отримує доходу від підприємницької діяльності,  та  одночасно перебуває у трудових відносинах з юридичною особою, якою утримується із заробітної плати такої особи єдиний внесок.
          Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р.  № 2464-VI   (далі  Закон № 2464-VI), відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 якого недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.
Платниками єдиного внеску є, зокрема,  фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI).
Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).
Також платниками єдиного внеску, як зазначено у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується  для платників, зазначених у  пункті 4  частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Верховним Судом в постанові від 04.12.2019 р.  в справі № 440/2149/19 висловлена правова позиція, яка полягає у тому, що  особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Таким чином, зважаючи на те, що позивач в спірний період був найманим працівником, тобто був застрахованою особою, а платником єдиного внеску (роботодавцем) за нього сплачувався єдиний внесок щомісячно, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо протиправності оскарженої вимоги.
Апелянтом не приведено будь-яких доводів у спростування висновків суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 18.05.2020 р. в справі № 340/923/20 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 18.05.2020 р.  в справі № 340/923/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління  ДПС у Кіровоградській області про скасування вимоги про сплату боргу  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 02.12.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 02.12.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко