ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №   910/7127/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В., 
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,
за участю представників:
позивача - Трохимчука О.І. (адвокат), 
відповідача  - не з`явилися,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явилися,
розглянув заяву Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"
до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство інфраструктури України,
про відшкодування збитків у розмірі 28 776 237,33 грн.
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (попередня назва - Публічне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот", наразі і далі -ПАТ "СК "Укррічфлот") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "АМПУ") про стягнення 26    706    160,13    грн збитків.
Рішенням Господарського суду міста Києва від    03.12.2019 у справі №    910/7127/19, позов задоволено частково. Стягнуто з ДП "АМПУ" 28    772    376,79    грн збитків, 869    881,65    грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Північного апеляційного господарського суду від    19.02.2020 залишено без змін зазначене рішення, а також стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 98   433,31 грн.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.05.2020 касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишено без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін. 
12.05.2020 зважаючи на вимоги абзацу третього частини восьмої статті 129 ГПК України - у судовому засіданні представником ПАТ "СК "Укррічфлот" подано заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач має сплатити за розгляд справи № 910/7127/19 у Верховному Суді.
19.05.2020 до Верховного Суду надійшло клопотання ПАТ "СК "Укррічфлот" про залучення доказів щодо понесених судових витрат у справі № 910/7127/19. Клопотання обґрунтовано, зокрема тим, що правова допомога щодо представництва інтересів позивача у судах надається Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Ілляшев та Партнери" на підставі договору від 02.03.2020 № АСК/-184 про надання правової допомоги. Згідно з додатковою угодою від 10.04.2020 № 1 до зазначеного договору, передбачено винагороду (премію) за успішне представництво інтересів у Верховному Суді у сумі 5 % від суми, що стягнута за рішенням суду на користь ПАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот". У зв`язку із цим, розмір судових витрат на правову (правничу) допомогу, яку поніс позивач складає 1 516 291,37 грн. 
До клопотання долучено наступні додатки: копія договору від 02.03.2020 № АСК/-184 про надання правової допомоги, умови надання юридичних послуг ЮФ "Ілляшев та партнери", додаткова угода від 10.04.2020 до договору від 02.03.2020 № АСК/-184, копії рахунків від 13.05.2020 № 27845, 27855, деталізація рахунку № 27855, копії актів здачі-прийняття виконаних робіт від 13.05.2020 № 73 та № 74, копія банківської виписки від 15.05.2020, копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.12.2003 № 1873 та від 01.10.2015 ЧК № 000611, копії наказів від 01.01.2006 № 8 від 16.09.2019 № 17-пр, копія статуту АО "Юридична фірма "Ілляшев та Партнери", копія ордеру на надання правової допомоги від 28.04.2020 АА № 1026869. 
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.05.2020 зупинено розгляд заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу до оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №    904/4507/18. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.09. 2020 розгляд зазначеної заяви поновлено та призначено на 29.09.2020. 
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1)      розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2)      розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)      складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)      часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)      обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)      ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом абзаців другого, третього частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як убачається із матеріалів справи, ПАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" дотрималося вимог щодо строків звернення із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідних доказів. 
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 02.03.2020, юридична фірма "Ілляшев та партнери" зобов`язується здійснити захист, представництво, надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах, визначених цим договором та "Умовами надання юридичних послуг", які є невід`ємною частиною договору. 
За змістом пунктів 5, 7 Умов надання юридичних послуг, вартість послуг "Ілляшев та Партнери", якщо інше не обумовлено з Клієнтом або не визначено фіксованим тарифом, розраховується, виходячи з почасової ставки, встановленої "Ілляшев та Партнери' для Виконавця, та часу, витраченого на виконання завдання Клієнта, при цьому одна година розподіляється на 10 (десять) шестихвилинних часток. Кожна шестихвилинна частка, що розпочалася, з метою визначення розміру гонорару враховується як повна. Вартість послуг за час, витрачений Виконавцем на поїздки у справах Клієнта, перебування в робочий час у справах Клієнта в іншому місті, протягом якого завдання Клієнта не виконувалось з поважних причин (під робочим часом розуміється відрізок дня з 8.00 до 22.00 незалежно від того, чи є такий день робочим) розраховується, виходячи з 50% почасової ставки, встановленої для Виконавця. Очікування в будь-якому місці за межами офісу "Ілляшев та Партнери" враховується як виконання завдання. У випадку одночасного виконання завдання кількома виконавцями (спільна участь в судових засіданнях, зустрічах з клієнтом, внутрішньоофісні наради тощо) вартість послуг розраховується окремо для кожного виконавця, виходячи з почасової ставки встановленої "Ілляшев та партнери" для кожного виконавця, та часу, витраченого на виконання завдання клієнта. Клієнт може сплачувати "Ілляшев та Партнери" премії за успішне представництво в окремих справах.  Розмір премії повинен визначатися "Ілляшев та Партнери" та Клієнтом спільного в кожному окремому випадку. 
Згідно з пунктом 1 додаткової угоди від 10.04.2020 до договору від 02.03.2020 № АСК/-184, враховуючи наявний спір між клієнтом та ДП "АМПУ" про відшкодування збитків у розмірі 28 776 237,33 грн, керуючись пунктом 7 "Умов надання юридичних послуг Юридичною фірмою "Ілляшев та партнери", сторони погоджують, що за успішне представництво інтересів клієнта у справі № 910/7127/19 у Верховному Суді клієнт сплачує юридичній фірмі премію (винагороду) у розмірі 5 % від суми, що стягнута за рішенням суду на користь клієнта. 
За рахунком від 13.05.2020 № 27845 плата за юридичні послуги згідно з додатковою угодою від 10.04.2020 становить 1 438 618,84 грн, а за рахунком від 13.05.2020 № 27855 плата за юридичні послуги згідно з договором від 02.03.2020 № АСК/-184 - 77 672,53 грн. Отримання відповідних послуг за зазначеними рахунками підтверджено актами здачі-прийняття виконаних робіт від 13.05.2020 № 73 та № 74.
Деталізація рахунку від 13.05.2020 № 27855 містить інформацію про види робіт та їх обсяг, а саме: підготовка відзиву на касаційну скаргу ДП "АМПУ" у справі №910/7127/19, частково - 3,6 год, виконавець ОСОБА_1; підготовка відзиву на касаційну скаргу ДП "АМПУ" у справі №910/7127/19, частково - 3,2 год, виконавець ОСОБА_1; підготовка відзиву на Касаційну скаргу ДП "АМПУ", завершення - 1,9 год, виконавець ОСОБА_1, внутрішньоофісна нарада для обговорення стану розгляду справи № 910/7127/19 та подальших процесуальних дій - ОСОБА_1 . 0,3 год, ОСОБА_2 0,3 год; підготовка проекту заяви про розподіл судових витрат у справі №910/7127/19 за позовом ПрАТ "СК "Укррічфлот" до ДП "Адміністрація морських портів України" про відшкодування збитків до Верховного Суду - 0,5 год, виконавець ОСОБА_2 ; внутрішньоофісна нарада щодо надання клієнту копії відзиву на касаційну скаргу та доказів направлення відзиву до суду та учасникам, телефоном - ОСОБА_1 0,1 год, ОСОБА_2 0,1 год; переговори з клієнтом щодо надання скан-копії відзиву на касаційну скаргу та доказів направлення відзиву до суду та учасникам, електронною поштою, декілька разів - 0,3 год, виконавець ОСОБА_1; представництво інтересів у судовому засіданні в Верховному Суді по справі № 910/7127/19 - 1,5 год та 1,7 дорога, виконавець ОСОБА_2 ; внутрішньоофісна нарада щодо результатів розгляду касаційної скарги АМПУ у справі № 910/7127/19 - ОСОБА_1 0,2 год, ОСОБА_2 0,2 год; підготовка проекту заяви стосовно видачі вступної та резолютивної частини постанови від 12.05.2020 р. у справі № 910/7127/19 до Верховного Суду - 0,2 год, виконавець Трохимчук О.І.; представництво інтересів у Верховному Суді стосовно отримання вступної та резолютивної частини постанови від 12.05.2020 р. у справі № 910/7127/19 (двічі) - 0,3 год та 2,3 год дорога, виконавець ОСОБА_2 . 
Загальний обрахунок: ОСОБА_2 (3,1 год та 4,0 год дорога), тариф 200 та 100 EUR відповідно, ОСОБА_1 (час 9,6 год), тариф 125 EUR. Всього до сплати, з урахуванням ПДВ - 2670 EUR, що за курсом НБУ на 13.05.20 становить 77 672,53 грн. 
27.05.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання ДП "АМПУ" про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Клопотання мотивоване тим, що заявлена позивачем сума премії за успішне представництво інтересів клієнта у справі № 910/7127/19 у розмірі 1 438 618,84 грн не відноситься до судових витрат, не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 12.06.2018 у справі № 462/9002/14-ц, від 03.07.2019 у справі № 757/20995/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16, від 10.07.2019 у справі № 912/2391/16. Крім того, виходячи зі змісту частини четвертої статті 126 ГПК України оплата послуг адвоката у касаційній інстанції у розмірі 77 672,53 грн не є співмірною зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Також до Верховного Суду надійшло заперечення позивача на клопотання про зменшення виплат на оплату правничої допомоги від 21.09.2020. Так, відповідач стверджує, що 5   % від суми, що стягнута за рішенням суду є абсолютно співмірним розміром витрат на правничу допомогу. Зокрема, з аналізу судової практики убачається, що суди стягують витрати у діапазоні 7-15 % від ціни позову. Щодо критеріїв складності справи та значення для позивача вказано на те, що необхідність належної підготовки правової позиції, яка потребувала комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин та з огляду на відсутність судової практики з розгляду аналогічної категорії справ, зважаючи на статус клієнта, ПАТ "СК "Укррічфлот" було вирішено звернутися за правовою допомогою саме до репутабельної юридичної фірми "Ілляшев та Партнери". Крім того, ця справа безперечно належить до категорії складних. Стосовно витрат у розмірі 77 672,53 грн, позивач зазначає, що вони є співмірними зі складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом. Підготовка до розгляду справи в суді касаційної інстанції вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, зокрема адвокат мав ознайомитися з позицією викладеною у касаційній скарзі, проаналізувати норми матеріального і процесуального права, письмово викласти документи, необхідні для забезпечення належної правової позиції позивача. 
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Розглядаючи заяву ПАТ "СК "Укррічфлот"  про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне дослідити наявність підстав для стягнення 77 672,53 грн з договором від 02.03.2020 № АСК/-184 та 1 438 618,84 грн за додатковою угодою від 10.04.2020. 
Щодо заяви ПАТ "СК "Укррічфлот" у частині стягнення 77 672,53 грн з договором від 02.03.2020 № АСК/-184, Верховний Суд зазначає таке. 
Деталізація рахунку від 13.05.2020 № 27855 містить інформацію про види та  обсяги робіт, виконаних представниками позивача, необхідних для представництва його інтересів у суді. Тобто наявні відомості про фактично витрачений час та обсяг роботи, яка виконана задля представництва інтересів клієнта у суді. Крім того, такий обсяг робіт, не суперечить договору про надання правової допомоги від 02.03.2020 та Умовам надання юридичних послуг і не є нехарактерним  або надмірним для такого виду послуг. 
Щодо розміру витрат, то вони розраховані виходячи з Умов надання послуг та встановлених почасових ставок представників позивача і не свідчать про їх нерозумність. У наданих позивачем доказах відображене співвідношення розміру витрат із фактично витраченим часом, а також зазначенням видів робіт здійснених відповідним виконавцем. У свою чергу, відповідачем не доведено, що саме такий розмір витрат є неспівмірним зважаючи на ціну позову.
Також відсутні підстави стверджувати, що відповідні витрати непропорційні до предмета спору. Крім того, необхідність понесення таких витрат стало наслідком звернення скаржника із касаційною скаргою. Вказані дії зумовили потребу у представництві інтересів позивача у суді касаційної інстанції, а також виконання інших пов`язаних дій. Інших доводів чи розрахунків, які вказували б на неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до Верховного Суду надано не було. 
За таких обставин, колегія суддів не убачає підстав для відмови у відшкодуванні витрат на професійну (правничу) допомогу) у розмірі 77 672,53 грн.
Розглядаючи питання щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка за своєю суттю є "гонораром успіху", колегія суддів звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду у справах № 462/9002/14-ц, № 757/20995/15-ц, № 826/8107/16, у справі № 912/2391/16, на які посилається ДП "АМПУ" як на неможливість відшкодування таких витрат. Крім того, Велика Палата звернула увагу на таке. 
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). 
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У зв`язку із цим, помилковим є твердження ДП "АМПУ" щодо неможливості відшкодування витрат які за своєю суттю є "гонораром успіху". Водночас, такі витрати не є обов`язковими для суду і він має оцінити розмір таких витрат зважаючи на їх необхідність (неминучість), критерій розумності їхнього розміру (обґрунтованості розміру) з урахуванням обставин справи та фінансового стану обох сторін, фактичного понесення.
ПАТ "СК "Укррічфлот" заявлено до стягнення за додатковою угодою від 10.04.2020  1   438 618,84 грн. Зазначена сума відповідачем визначена відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 10.04.2020 до договору від 02.03.2020 № АСК/-184, зі змісту якого убачається, що відповідна сума (5 % від суми, що стягнута за рішенням суду на користь Клієнта) сплачується клієнтом за успішне представництво інтересів у справі № № 910/7127/19 у Верховному Суді у якості премії. 
Таким чином, колегія суддів оцінює можливість стягнення такого розміру витрат з огляду на те, що сторони обумовили сплату коштів саме за представництво інтересів у суді касаційної інстанції. 
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді касаційної інстанції та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату. 
У зв`язку із цим, колегія суддів бере до уваги, що, доводи представника позивача у Верховному Суді (зокрема у відзиві на касаційну скаргу) були побудовані на аналогічних доводах відзиву на апеляційну скаргу та правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній у постанові від 09.03.2017 у справі № 826/23214/15. Зміст відзиву фактично полягала у дублюванні відзиву поданого в суді апеляційної інстанції, який побудований на правовій позиції Вищого адміністративного суду України, колегія суддів не вбачає розумної потреби у таких витратах для цієї справи, не вважає, що вони відповідають критерію необхідності. Таким чином, не можна погодитися із доводами позивача про необхідність належної підготовки правової позиції, яка потребувала комплексного та усестороннього вивчення юридичної природних спірних правовідносин та з огляду на відсутність судової практики з розгляду аналогічної категорії справ. 
На стадії касаційного розгляду справи правова позиція позивача вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано. Верховний Суд зауважує, що у цій частині доводи позивача фактично обґрунтовані вчиненням дій, які були актуальні під час звернення із позовною заявою та розгляду її у суді першої інстанції, за результатами якого вже було стягнено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 869 881,65 грн.
У свою чергу, вибір ПАТ "СК "Укррічфлот" юридичної фірми, яка представлятиме його інтереси, жодним чином не може бути критерієм для оцінки можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначене є правом сторін, яким вони вільно можуть розпоряджатися на власний розсуд. 
Також колегія суддів не може погодитися із доводами позивача, що 5    % від суми, що стягнута за рішенням суду є абсолютно співмірним розміром витрат на правничу допомогу. Посилаючись на те, що суди стягують витрати у діапазоні 7-15 % від ціни позову, позивач не бере до уваги, що у кожній конкретній справі суд оцінює розмір таких витрат у сукупності з іншими критеріями (зокрема, розумність, необхідність, чи були фактично понесені). Критерій розумності у спірному випадку стосується не суто розміру грошової суми від ціни позову, а оцінюється у співвідношенні із виконаною роботою, обставинами справи, тощо.
Таким чином, Верховний Суд вважає, що заява ПАТ "СК "Укррічфлот" про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 1 438 618,84 грн не   відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не   співрозмірні із виконаною роботою у суді касаційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи № 910/7127/19 матиме надмірний характер. 
Колегія суддів також зазначає, що заява ПАТ "СК "Укррічфлот" не містить обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату.
З огляду на зазначене, відсутні підстави для задоволення заяви ПАТ "СК "Укррічфлот" про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 1 438 618,84 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"  про розподіл судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", (01135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 14; ідентифікаційний код 38727770) на користь Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"   (04071, м Київ, вулиця Електриків, 8; ідентифікаційний код 00017733) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 77 672,53 грн.
3. Доручити Господарського суду міста Києва видати наказ на виконання цієї додаткової постанови. 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С.К. Могил

                                                                                          О. В. Случ