Справа № 345/1535/20 
Провадження № 22-ц/4808/1185/20 
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:  
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Горейко М.Д., 
секретаря                                        Мельник О.В.,
з участю                                          представника позивача Дзундзи О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення (заочне) Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Миговичем О.М.  01 липня 2020 року в м. Калуш Івано-Франківської області,  
                                                     в с т а н о в и в :
У травні 2020 року АТ «Альфа-Банк»” поданий позов до ОСОБА_1 про звернення стягнення  на предмет іпотеки, який обґрунтований тим, що 01 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №280-22/340, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 52000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 31.03.2022 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 01 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано нерухоме майно – двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .  Цього ж дня ОСОБА_1 надав письмову згоду дружині ОСОБА_2 на отримання кредиту від АКБ СР «Укрсоцбанк», що підтверджується відповідною заявою. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.04.2010р. у справі №2-199/2010 стягнуто із ОСОБА_2 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» 510020,46 грн боргу за кредитним договором та судові витрати. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.10.2010р. дане рішення змінено в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь банку штрафу за умовами кредитного договору, стягнуто 836 грн штрафу за умовами кредитного договору від 01.04.2008р., всього стягнуто 444 692,64 грн заборгованості за кредитним договором, в решті рішення суду залишено без змін. В подальшому видано виконавчий лист. Після смерті  ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банком скеровано до Калуського МВ ДВС лист-повідомлення про реєстрацію смерті ОСОБА_2 18.10.2016р. представником банку зареєстровано у приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Бабич Л.В. претензію кредитора (вимогу) №08.206-297/84-2312 від 17.10.2016р. до спадкоємців ОСОБА_2 . Враховуючи тривалу відсутність інформації від приватного нотаріуса на зазначену претензію, представником банку скеровано адвокатський запит до приватного нотаріуса. На початку липня 2019 року отримано відповідь, в якій повідомлено, що претензійна вимога кредитора АТ «Укрсоцбанк» доведена до відома спадкоємця ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Рішенням №5/2019 від 15 жовтня 2019 року єдиним акціонером визначено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». ОСОБА_1 , як спадкоємець майна після смерті ОСОБА_2 , ухиляється від отримання свідоцтва про право на спадщину та задоволення вимог кредитора АТ «Альфа-Банк». Станом на 08.09.2016 року заборгованість ОСОБА_1 , як спадкоємця майна, складає 652 692,09 грн, з яких: 51022,01 долар США (що в еквіваленті становить 407920,96 грн) – заборгованість по кредиту; 4149,02 долари США (що в еквіваленті становить 33171,41 грн) – заборгованість по відсотках; 2764,27 грн – пеня за порушення строків погашення кредиту та сплати процентів; 836,00 грн – штраф (згідно рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.08.2010р. у справі №2-199/2010); 3% річних на суму 444692,64 грн в період з 08.09.2016р. по 08.09.2019р. – 40022,00 грн; індекс інфляції на суму 444692,64 грн в період з 08.09.2016р. по 08.09.2019р. – 167977,45 грн. Згідно висновку ТОВ «Оціночна-консалтингова група «Експерт-Капітал» ринкова вартість нерухомого майна – двокімнатної квартири АДРЕСА_1 станом на 19.11.2019р. становить 24 326,40 доларів США (в еквіваленті 586996,03 грн). Просив звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , на користь АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №280-22/340 від 01.04.2008р., яка станом на 08.09.2019р. складає 652692,09 грн, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, стягнути судові витрати (а.с.1-6).
Рішенням (заочним) Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а.с.71-74).
Не погодившись з рішенням суду, представник акціонерного товариства «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального  і  процесуального  права.  
Зазначив, що спершу суд у рішенні зазначив, що відповідач є спадкоємцем померлої позичальниці, пославшись на відповідь приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Бабич В.Л., а згодом це твердження заперечив, пославшись на відсутність належних та допустимих доказів у підтвердження, що саме відповідач успадкував за законом майно померлої позичальниці.
Окрім того, судом витребувано ухвалою спадкову справу після смерті ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Бабич В.Л., які є важливими доказами для встановлення кола спадкоємців, отже в рішенні суд повинен був зазначити, чи надійшли ці матеріали до суду та чи спростовуються матеріалами спадкової справи доводи позивача про те, що саме ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої позичальниці. Однак, в оскаржуваному рішенні про матеріали спадкової справи нічого не зазначено.
Вважає, що  суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності позивачем факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 та відсутності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог банку. 
Просить скасувати рішення з  ухваленням  нового  про задоволення  позову (а.с.92-94). 
Учасники справи правом на подання відзиву не скористались, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.  
У судове засідання не з`явився відповідач, про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції та оголошенням на сайті.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу за його відсутності.
Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що 01.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №280-22/340, згідно якого ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 52 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитним договором не пізніше 31.03.2022 року  (а.с.8-14).
Для забезпечення виконання зобов`язання за договором 01.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , договір посвідчений приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Тихан О.М., зареєстровано в реєстрі №2382  (а.с.15-20).
Факт неналежного виконання зобов`язань та наявність заборгованості ОСОБА_2 перед банком встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.04.2010 року. Згідно даного рішення суду з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 510 020,46 грн. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.08.2010 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.04.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 штрафу за умовами кредитного договору змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 836 грн. штрафу за умовами кредитного договору від 01.04.2008 року, всього стягнуто 444,692, 64 грн. заборгованості за кредитним договором, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін  (а.с.22-23, 24-27).
Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла  (а.с.28).
Розмір заборгованості за кредитом станом на 08.09.2016р. складає 652692,09 грн . 
17.10.2016 року направлено претензію кредитора до Приватного нотаріуса Калуського нотаріального округу Бабичу В.Л. щодо отримання інформації про спадкоємців, повідомлення про видачу спадкоємцям боржника свідоцтва про право на спадщину. Із відповіді приватного нотаріуса Калуського нотаріального округу Бабич В.Л. встановлено, що претензія кредитора відносно боржника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доведена до відома спадкоємця ОСОБА_1 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.30, 34).
Рішенням №5/2019 єдиного акціонера акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт; визначено правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у акціонерного товариства «Альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акту, а саме з 15 жовтня 2019 року (а.с.35-44).
Згідно висновку ТОВ «Оціночна-Консалтингова група «Експерт-Капітал» від 19.11.2019р., ринкова вартість нерухомого майна – квартири АДРЕСА_1 , станом на поточну дату складає 24326  доларів США (586996,03 грн) (а.с.45, 173-208).
В матеріалах справи наявні копії матеріалів спадкової справи №30/2016, зареєстрованої 17.06.2016р. до спадкового майна спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із яких встановлено наступне (а.с.76-89).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся 17 вересня 2016 року до приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Бабича В.Л. із заявою про прийняття спадщини  за законом, після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована  по АДРЕСА_3 . Заяву зареєстровано за порядковим номером 90 (а.с.77).
Факт реєстрації ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 з 03.07.2001 року по 09.09.2016 року підтверджується довідкою центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради від 14.09.2016 року №18120 (а.с.79).
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради від 14.09.2016 року №18119, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_3 з 03.07.2001 року (а.с.80).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва пр. оправо на спадщину), станом на 17.09.2016 року за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація про  відкриття спадкової справи, зареєстрованої до спадкового майна спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с.88).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 526, 530, 589, 629, 1049, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», встановивши, що  позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Проте позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).
Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Види та загальні умови забезпечення виконання зобов`язання  передбачені ст. ст. 546 та 548 ЦК України, до яких відноситься, зокрема, застава.
Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно – це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель  має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
За змістом частин 4 та 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може    бути    забезпечене    виконання    дійсного зобов`язання  або  задоволення  вимоги,  яка  може виникнути   в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. 
Іпотека має  похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною  до  припинення  основного  зобов`язання або до закінчення строку  дії  іпотечного  договору.    
Відповідно до частин 2 та 3 статті 7 Закону України «Про іпотеку» якщо вимога  за основним  зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій  формі,  розмір  цієї  вимоги  визначається  на  підставі іпотечного   договору   або   договору,   що   обумовлює   основне зобов`язання,  у чітко  встановленій  сумі  чи   шляхом   надання критеріїв,   які  дозволяють  встановити  розмір  цієї  вимоги  на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. 
Якщо інше не встановлено  законом  або  іпотечним  договором, іпотекою   також   забезпечуються   вимоги  іпотекодержателя  щодо відшкодування: витрат, пов`язаних  з  пред`явленням   вимоги   за   основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих  порушенням  основного зобов`язання чи умов іпотечного договору. 
Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
За змістом частин першої - третьої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Таким чином, за змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.
Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває права на спадкове майно, в тому числі нерухоме майно ( право володіння, користування), а з моменту права власності на нерухоме майно набуває і право розпорядження ним. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися до такого спадкодавця, що зволікає з отриманням свідоцтва, з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно.
Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості за договором позики, присудженої судом АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.
Встановлено, що позивач АКБ СР "Укрсоцбанк" на виконання вимог частини другої статті 1281 ЦК України протягом шести місяців з дня смерті позичальника ОСОБА_2 направив до нотаріальної контори претензію до його спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.
Із матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України, прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_2 , однак, не отримав свідоцтва про право на спадщину. Відповідач є єдиним спадкоємцем, оскільки ніхто більше не подавав заяви про прийняття спадщини зі спадкодавцем, крім відповідача, ніхто не проживав.
З урахуванням того, що отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину у відповідності із статтею 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, то відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.
У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, висновок Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 2-2519/11).
Суд на підставі зібраних доказів неналежно визначив коло спадкоємців позичальника, які прийняли у спадщину квартиру, що необхідно як для встановлення факту заміни боржника в основному зобов`язанні й осіб, на яких за визначених у законодавстві умов може бути покладена відповідальність за невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, так і для визначення меж такої відповідальності.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).
Оскільки спадкодавець був і позичальником за кредитним договором, й іпотекодавцем за договором іпотеки, після його смерті відбувається заміна позичальника за кредитним договором на спадкоємця, який прийняв у спадщину спадкове майно.  Крім того, у день укладення кредитного договору ОСОБА_1 надав письмову згоду дружині ОСОБА_2 на отримання кредиту від АКБ СР «Укрсоцбанк», що підтверджується відповідною заявою. 
Відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину відповідно до статті 1268 ЦК України та після прийняття спадщини  ОСОБА_1 набув статусу іпотекодавця.
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Звертаючись до суду з позовом, АТ «Альфа-Банк», керуючись  Законом України «Про іпотеку», просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Оскільки відбувся перехід зобов`язань спадкодавця за договором іпотеки до відповідача ОСОБА_1 у межах вартості спадкового майна лише у вигляді предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , позов про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам  закону, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову  Акціонерного товариства «Альфа-Банк».
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, ураховуючи задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»  підлягає стягненню 22 012, 35 грн на відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                                                п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.
Рішення (заочне) Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від  01 липня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , на користь АТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714, вул.. Велика Васильківська,100. М. Київ, 03150) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №280-22/340 від 01.04.2008р., яка станом на 08.09.2016р. складає 652692,09 грн, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»  (код ЄДРПОУ 23494714, вул.. Велика Васильківська,100. М. Київ, 03150) судові витрати  в розмірі  22 012, 35  (двадцять дві тисячі нуль дванадцять гривень тридцять п`ять копійок).
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:                                                                                                             І.О. Максюта
                                                                                                                        Л.В. Василишин
                                                                                                                        М.Д. Горейко
Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.