Справа № 163/468/20  Провадження №33/802/746/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч. 1 ст. 483 МК України. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П.,
з участю представника Волинської митниці Держмитслужби – Пікалюка М.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – адвоката Кривошея А.М.,
розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Вісьтака І.Я. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Даною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, щодо  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про порушення митних правил від 20.09.2019 № 2575/20500/19 15 вересня 2019 року у зону митного контролю митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС прибув транспортний засіб з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який подав до митного контролю CMR серії А № 491646, інвойс № 19/EX/19/FV, відповідно до яких у транспортному засобі переміщувались "структурні штукатурки для зовнішніх та внутрішніх робіт на основі штучних смол", вагою 19 152 кг брутто загальною вартістю 10 830 доларів США, що перевозились від польської компанії " ОСОБА_3 " в адресу ПП "Волинські Ресурси". 
Потім транспортний засіб був направлений на митний пост "Луцьк" Волинської митниці ДФС для завершення митного оформлення. 17.09.2019 директор ПП "Волинські Ресурси" ОСОБА_1 посадовій особі митного поста "Луцьк" подав митну декларацію, типу ІМ40ДЕ № UA205090/2019/108629 разом з CMR серії А № 491646, інвойсом № 19/EX/19/FV, зазначивши у декларації товар як структурні штукатурки для зовнішніх та внутрішніх робіт на основі штучних смол виробництва торгівельної марки "Kreisel" компанії "Kreisel Technika Budowlana". Під час повного митного огляду встановлено, що фактично у транспортному засобі переміщувалось 760 мішків товару "посилена клейова суміш для облицювання керамічною і керамогранітною плиткою" на 18 дерев`яних палетах загальною вагою 19 000 кг.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України як спрямовані на переміщення цієї посиленої клейової суміші для облицювання керамічною і керамогранітною плиткою, загальною вагою 19 000 кг, через митний кордон України 15.09.2019 на митному посту "Мостиська" Львівської митниці ДФС шляхом надання одним товарам вигляду інших та з поданням органу доходів і зборів як підстави їх переміщення товарно-супровідних документів (CMR серії А № 491646, інвойс № 19/EX/19/FV), що містили неправдиві відомості щодо найменування товарів, країни їх походження та маркування.
Крім цього, за ч.1 ст.483 МК України дії ОСОБА_1 кваліфіковані як спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання одним товарам вигляду інших та з поданням органу доходів і зборів як підстави їх переміщення товарно-супровідних документів (CMR серії А № 491646, інвойс № 19/EX/19/FV), що містили неправдиві відомості щодо найменування товарів, країни їх походження та маркування.
Рішенням судді провадження у справі за ч.1 ст.483 МК України щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
На вищевказану постанову Волинською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.
У запереченні на апеляційну скаргу захисник Кривошей А.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, скасувавши постанову і постановивши нову, захисника, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Згідно зі ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при постановленні рішення суддею дотримано.
Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, до митного оформлення ОСОБА_1 подав усі необхідні документи. 
В суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 винуватості не визнав і пояснив, що на митному посту "Луцьк" задекларував штукатурку, замовлену відповідно до контракту з польською фірмою, до переміщення якої через кордон не причетний, оскільки перевізника наймав відправник. Зазначив, що до митного оформлення подав передані йому водієм товарно-супровідні документи, а про фактичний асортимент товарів у транспортному засобі нічого не знав. Причин такого відправлення товару польським партнером не знає, оскільки на його звернення польська компанія жодної відповіді не надала і на контакт не йде.
Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджуються неодноразовими запитами ПП «Волинські ресурси» на адресу польської компанії "POLKO Piotr Polkowski", які містяться у матеріалах справи (а.с.32-40).
Факт доставлення на митний пост "Луцьк" Волинської митниці ДФС товару "посилена клейова суміш для облицювання керамічною і керамогранітною плиткою" доведений протоколом про порушення митних правил, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, CMR серії А № 491646, інвойсом № 19/EX/19/FV.
Однак, стаття 483 МК України передбачає умисне вчинення фізичних дій, направлених на зміну зовнішнього вигляду предметів, внаслідок чого ускладнюється їх ідентифікація.
Системний аналіз приписів статей 7 та 458 МК України вказує, що порушення митних правил вчиняються не тільки за наявності вини особи, а й з певною протиправною метою.
Матеріалами справи не встановлено жодних доказів на підтвердження у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення дій, спрямованих на надання одним товарам вигляду інших та з поданням органу доходів і зборів як підстави їх переміщення товарно-супровідних документів, що містили неправдиві відомості щодо найменування товарів, країни їх походження та маркування.
Матеріалами даної справи стверджується, що згідно з контрактом, який подавався до митного оформлення, товар "структурні штукатурки для зовнішніх та внутрішніх робіт на основі штучних смол" мав переміщуватись на умовах DAP Луцьк за правилами Інкотермс-2010. Такі умови "Delivered at Place" ("Поставка в місце призначення") означають, що продавець здійснює поставку, коли товар передається в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовому до розвантаження, в узгодженому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару у назване місце.
Митним органом не доведено, що саме ОСОБА_1 чи очолюване ним підприємство наймали перевізника для доставки товару в Україну. 
Даний факт не спростований представником митного органу і під час апеляційного розгляду справи.
Таким чином, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій щодо надання одним товарам вигляду інших під їх час переміщення через митний кордон.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон в день, що за часовою ознакою був наступним після самого фізичного переміщення, ОСОБА_1 вчинені бути не могли.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, подія порушення митних правил відбулася 15.09.2020, а до митного оформлення ОСОБА_1 подав документи 17.09.2020.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.         
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.
Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі докази в справі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що докази вчинення  ОСОБА_1  порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відсутні, а тому згідно з п.1 ст.247 КУпАП обґрунтовано та вмотивовано закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Вісьтака І.Я. – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                       В.П. Денісов