ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2241/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся" до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 25.03.2020 № 00001120500, №00001130500.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що СТОВ "Полісся" зареєстровано в Єдиному реєстрі про державну реєстрацію юридичних осіб 05.03.2000 (а.с.18). Відповідно до детальної інформації про юридичну особу, основний вид діяльності СТОВ "Полісся" КВЕД 01.11: Вирощування зернистих культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с 19 т.2).
В період з 10.02.2020 по 14.04.2020 відповідачем проведено документальну позапланову виїзду перевірку СТОВ "Полісся" відповідно до затвердженого плану перевірки. 
21.02.2020 за наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт перевірки № 245/05/03799140 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовані порушення: п.44.1 ст.44, п. 198.1, п. 198.3, ст.198, п.200.1 п. 200.4 ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого СТОВ "Полісся" (код 03799140) занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету по декларації з ПДВ за лютий 2018р. на суму 21500,00 грн, за березень 2018 року. на суму 21500,00грн, за січень 2019 року. на суму 21180,00грн, за лютий 2019 року на суму 21180,00 грн, завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість 349930,00грн. за червень 2019року.
12.03.2020 позивачем на адресу відповідача надіслані заперечення на акт перевірки від 21.02.2020 № 245/05/03799140, за результатами розгляду якого 23.03.2020 відповідачем зроблено висновок, що аргументи позивача не є достатньо обґрунтованими, тому висновки, викладені в акті перевірки залишено без змін.
На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.03.2020 за № 00001120500 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 106 700,00 грн, та за № 00001130500 по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 349 930,00 грн.
Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. 
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та узгодженість дій між ними.
Згідно з   статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"   від 16.07.1999 № 996-XIV первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ "Ельзас" (Постачальник) та СТОВ "Полісся" (Покупець) укладений договір від 01.03.2018 № 01/03/18, умовами якого встановлено, що Постачальник  відвантажує товар Покупцю за цінами, які вказані в рахунках - фактурах (а.с.89-91 т.1).
На виконання умов договору, 07.03.2018 ТОВ "Ельзас" поставило позивачу товар - насіння соняшникове Сингента гібрид Суміко, на загальну суму 129 000 грн., в кількості 50 мішків, що підтверджено видатковою накладною № 39. Видаткова накладна підписана від позивача уповноваженою особою, згідно з реєстрами зразків підписів матеріально відповідальних осіб, довіреності, а підпис скріплено відбитком печатки.
Оплата за товар проведена на підставі рахунку №3 від 07.03.2018, підтверджена платіжним дорученням № 200, на суму 129 000 грн. та  випискою з рахунку.
На отриманий товар виписана податкова накладна від 07.03.2018, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. 
Отриманий від ТОВ "Ельзас" товар пройшов реєстрацію по складу та використаний позивачем в своїй господарській діяльності, що підтверджено актами списання, що надавались при проведенні перевірки.
Отже, реальність операцій з придбання товару, за наслідками яких позивачем сформовано податковий кредит звітного періоду, досліджена та підтверджена на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку (податкові та видаткові накладні), які відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності з ТОВ "Ельзас", засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Контролюючим органом не надано докази судових рішень за результатами кримінального провадження №42018171090000055 від 14.03.2018, відкритого за частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212  КК України ТОВ "Ельзас", який був постачальником товару позивачу за договором поставки від 01.03.2018, та копію протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 01.03.2019, проведеного в рамках кримінального провадження, на якій посилається відповідач у відзиві (а.с. 38 т.2).
Посилання контролюючого органу на наявність матеріалів кримінального провадження відносно посадових осіб ТОВ "Ельзас" за частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, суд відхиляє з огляду на те, що зазначена стаття   Кримінального кодексу України   передбачає покарання за ухилення від сплати податків, а не за фіктивне підприємництво, крім того вирок в такій справі відсутній.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 12 березня 2019 року у справі №823/2474/14.
Отже, саме по собі внесення кримінальних проваджень до Єдиного реєстру досудового розслідувань не може бути підставою для висновків про фіктивність тих чи інших господарських операцій.
Суд звертає увагу на те, що в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17 Верховний Суд зазначив, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Крім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
За таких наведеного, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентом ТОВ "Ельзас" не спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.
23.01.2019 між СТОВ "Полісся" (Покупець) та ПП "Шторм ВВ" (Постачальник) укладений договір поставки № 1, умовами якого визначено, що ПП "Шторм ВВ" зобов`язується поставити СТОВ "Полісся" товар - засоби захисту рослин, мінеральні добрива, насіння кукурудзи, соняшнику, сільськогосподарську техніку(а.с.103-104 т.1).
На виконання умов Договору, ПП "Шторм ВВ" поставило позивачу товар на підставі видаткових накладних:
№ 1 від 29.01.2019 - насіння кукурудзи ДКС - 3151, на суму 127 080 грн; № 2 від 12.02.2019 - насіння кукурудзи ДКС -3151, на суму 127 080 грн;
№ 3 від 20.03.2019 - елюміс, на суму 120 600 грн; № 6 від 10.04.2019 - елюміс, на суму 120 600 грн; № 8 від 15.04.2019 - імпакт, на суму 69 780 грн; № 9 від 16.04.2019 - імпакт, на суму 69780 грн; № 10 від 13.05.2019 - монітор, на суму 124 104,96 грн; № 11 від 14.05.2019 - монітор, на суму 124 104,96 грн; № 12 від 21.05.2019 - прімекстра Голд, на суму 124 032 грн; № 13 від 22.05.2019 - селект, на суму 137280 грн; № 14 від 23.05.2019 - майстер пауер, на суму 120 000 грн; №15 від 27.05.2019 - елюміс, на суму 48240 грн; № 16 від 28.05.2019 - експрес, на суму 77 000 грн; № 17 від 03.06.2019 - селект, на суму 96 096 грн; № 18 від 04.06.2019 - майстер пауер, на суму 96 000 грн; № 19 від 05.06.2019 - селект, на суму 68 640 грн; № 20 від 06.06.2019 - аканто плюс, на суму 106 560 грн; № 21 від 07.06.2019 - селект, на суму 68 640 грн; № 22 від 08.06.2019 - майстер пауер, на суму 96 000 грн; № 23 від 11.06.2019 - танос, на суму 97 344 грн; № 24 від 17.06.2019 - бампер супер, на суму 107 940 грн; № 25 від 20.06.2019 - аканто плюс, на суму 106 560 грн;
№ 26 від 21.06.2019 - аканто плюс, на суму 119 880 грн.
Всі видаткові накладні підписані уповноваженими особами, згідно з реєстрами зразків підписів матеріально відповідальних осіб, довіреності, а їх підписи скріплені відбитком печатки СТОВ "Полісся".
Поставка товару підтверджується товарно-транспортними накладними, які надавались на перевірку.
У свою чергу ПП "Шторм ВВ" виписані позивачу податкові накладні, зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладених:
№ 4 від 29.01.2019 - насіння кукурудзи ДКС -3151, на суму 127 080 грн; № 5 від 12.02.2019 - насіння кукурудзи ДКС -3151, на суму 127 080 грн; № 7 від 20.03.2019 - елюміс, на суму 120 600 грн; № 10 від 10.04.2019 - елюміс, на суму 120 600 грн; № 12 від 15.04.2019 - імпакт, на суму 69 780 грн; № 13 від 16.04.2019 - імпакт, на суму 69 780 грн; № 14 від 13.05.2019 - монітор, на суму 124 104,96 грн; № 15 від 14.05.2019 - монітор, на суму 124 104,96 грн; № 16 від 21.05.2019 - прімекстра Голд, на суму 124 032 грн; № 17 від 22.05.2019 - селект, на суму 137 280 грн;№ 18 від 23.05.2019 - майстер пауер, на суму 120 000 грн; №19 від 27.05.2019 - елюміс, на суму 48 240 грн; № 20 від 28.05.2019 - експрес, на суму 77 400 грн; № 21 від 03.06.2019 - селект, на суму 96 096 грн; № 22 від 04.06.2019 - майстер пауер, на суму 96 000 грн; № 23 від 05.06.2019 - селект, на суму 68 40 грн; № 24 від 06.06.2019 - аканто плюс, на суму 106 560 грн; № 25 від 07.06.2019 - селект, 68 640 грн; № 26 від 08.06.2019 - майстер пауер, на суму 96 000 грн; № 27 від 11.06.2019 - танос, на суму 97 344 грн; № 28 від 17.06.2019 - бампер супер, на суму 107 940 грн; № 29 від 20.06.2019 - аканто плюс, на суму 106 560 грн; № 30 від 21.06.2019 - аканто плюс, на суму 119 880 грн.
Позивачем проведені розрахунки з ПП "Шторм ВВ" за поставлений товар в повному обсязі, що підтверджується документами бухгалтерського обліку, наявних в матеріалах справи.
Твердження відповідача, що не встановлено придбання контрагентами ПП "Шторм ВВ" по ланцюгу постачання, спростовується наступним.
Відповідно до первинних бухгалтерських документів, наданих ПП "Шторм ВВ", підприємство придбало у ФОП ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що не є платником ПДВ, наступні товари:
- Монітор, 10,64 кг, на суму 200 989,60 грн, видаткова накладна № 6 від 08.05.2019 року;
- Прімекстра Голд, 380 л, на суму 100 320,00 грн, видаткова накладна № 9 від 15.05.2019 року;
- Елюміс, 40 л, на суму 38 200,00 грн, експрес, 10 кг, на суму 62000,00 грн, видаткова накладна 11 від 22.05.2019 року;
- Селект, 200 л, на суму 114 000,00 грн., видаткова накладна № 12 від 22.05.2019 року;
- Мастер Пауер, 160 л, на суму 156 000,00 грн, видаткова накладна № 13 від 04.06.2019 року;
- Селект, 200 л, на суму 114 000,00 грн, видаткова накладна № 15 від 05.06.2019 року;
- Танос, 72 кг, на суму 110 160,00 грн, видаткова накладна № 17 від 11.06.2019 року;
- Аканто Плюс, 90 л, на суму 97 200,00 грн, видаткова накладна 16 від 20.06.2019 року.
Всі вище вказані товари ПП "Шторм ВВ" поставило позивачу за договором поставки № 1 від 23.01.2019.
За поставлені товари ПП "Шторм ВВ" сплатило ПДВ до державного бюджету на казначейський рахунок, оскільки ФОП ОСОБА_2 не є платником ПДВ.
Щодо доводів відповідача про неможливість здійснення господарських операцій ПП "Шторм ВВ" через відсутність сертифікатів якості на товар "Насіння кукурудзи ДКС-3151, Елюміс, Імпакт, Монітор, Прімекстра Голд, Селект, Аканто Плюс, Танос, Бампер Супер", то цей довід ґрунтується на інформації податкових баз, яка, з огляду на можливу негативну податкову поведінку вказаного контрагента позивача, може не відповідати дійсності, тоді як зустрічна звірка ПП "'Шторм ВВ" не проводилася.
До того ж відповідно до правої позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, одна тільки відсутність сертифікатів якості на поставлений товар, так само, як і характер взаємовідносин контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що господарські операції по взаємовідносинам позивачем  з ПП "Шторм ВВ" повністю підтверджені. 
Як видно з матеріалів справи, 27.02.2018 між СТОВ "Полісся" та ТОВ "Веспер і К" укаладено договір №27/02/2018 на поставку товару, визначеного рахунком - фактурою (а.с.96-98 т.1). На виконання умов вказаного договору, ТОВ "Веспер і К" поставило позивачу товар - насіння соняшника Сингента гібрид Суміко, на загальну суму 129 000 грн., в кількості 50 мішків, без попередньої оплати поставки, та виписано видаткову накладну № 9 від 27.02.2018 (а.с.99 т.1) та податкову накладну №6, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.100 т.1).
За поставлений товар на підставі рахунку №98 від 14.03.2018, позивачем проведено оплату, що підтверджено платіжним дорученням №147 та випискою по рахунку(а.с.101 т.1).
Використання товару в господарській діяльності підтверджується реєстрами та актами списання, які надавались на перевірку.
Разом з тим, відповідач вказує про неможливість здійснення господарських операцій з ТОВ "Веспер і К" у зв`язку з наявністю вироку суду від 24.06.2019 у справі № 401/1754/19.
Наявність у платника податку первинних документів, які не мають дефекту форми, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.
Верховний Суд України неодноразово висловлювався щодо такого правозастосування у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 5 березня 2012 року у справі №21-421а11 від 22 листопада 2016 року у справі №826/11397/14, від 24 травня 2016 року у справі №21-5332а15, від 14 червня 2016 року      у справі №21-1318а16, від 22 листопада 2016 у справі №21-2430а16.
Висновок Верховного Суду України полягає у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім як якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. Така обставина, як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, стосовно фіктивності підприємства - контрагента покупця, має бути врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.
У справах №21-421а11, №21-5332а15, №21-1318а16, №21-2430а16 Верховний Суд України зазначив, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним; обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким директора підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, підлягає врахуванню адміністративним судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила злочин, передбачений статтею 205 Кримінального кодексу України, з нереабілітуючих підстав.
У постанові від 12.03.2019 у справі №823/2474/14 Верховний Суд  зазначив, що не погоджується з висновком судів щодо  неврахування під час прийняття рішень вироку суду, яким визнано винним керівника у вчиненні злочину передбаченого частиною першою   статті 205 Кримінального кодексу України, з огляду на приписи частини четвертої   статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України   (в редакції на час прийняття судами рішень),  а також з огляду на правову позицію, що була висловлена Верховним Судом України відносно правомірності формування податкового кредиту за первинними документами, які були виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду.
Такий висновок відповідно до норм частини п`ятої статті   242, підпункту 8 пункту 1 розділу"Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України) підлягає врахуванню судом при застосуванні норм права до подібних правовідносин.
При оцінці, наданих позивачем первинних документів, які виписані на операції від ТОВ "Веспер і К", суд врахував обставини, встановлені у вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.06.2019 у кримінальній справі №401/1754/19, які в силу положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду.
Так, вироком суду у цій справі встановлено, що громадянина ОСОБА_3 у період з листопада 2017 року по 28.02.2019 у ТОВ "Веспер і К" вказаний як керівник цієї юридичної особи, визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України. У вироку вказано, що жодних інших дій щодо реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ "Веспер і К" ОСОБА_3 не вчиняв, первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів від імені даного підприємства не складав та не підписував, будь-які товарно-матеріальні цінності, роботи та послуги нікому не відвантажував та не надавав, а також не отримував, банківським розрахунковим рахунком ТОВ "Веспер і К" не користувався, довіреностей на уповноваження певних осіб здійснювати фінансово-господарську діяльність від імені очолюваного Товариства не видавав та не підписував. З урахуванням наведеного, суд, надавши оцінку встановленим обставинам, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача правових підстав для відображення наслідків операцій із ТОВ "Веспер і К".
Докази, які б свідчили, що  підписання первинних документів від імені ТОВ "Веспер і К" здійснювались іншими уповноваженими особами, відсутні.
Водночас, нараховану суму грошового зобов`язання по взаємовідносинам з ТОВ "Веспер і К" неможливо відокремити, а Податковий кодекс України не надає органу, який вже видав податкове повідомлення-рішення, повноважень щодо внесення до нього змін, доповнень, виправлень, у зв`язку з чим прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 25.03.2020 № 00001120500 та № 00001130500 підлягають скасуванню в повному обсязі.
Водночас, суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений можливості після набрання законної сили рішенням суду, відокремити суму узгодженого зобов`язання по господарським операціям позивача з ТОВ "ВЕСПЕР і К".
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                            Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Г.В.Земляна

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк