Справа № 734/2400/20 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/365/20 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2020 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. 

Судом встановлено, що 02 серпня 2020 року, близько 08-35 год., на 100 км автодороги Київ-Вишгород-Десна-Чернігів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та продуття алкотестеру «Драгер» відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу  адміністративного правопорушення. 
В підтвердження своїх вимог зазначає, що в порушення ст. 254 КУпАП, йому не було надано копії протоколу, який складено відносно нього. 
Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як в ньому зазначено, що він ухилився від проходження огляду, що не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність саме за відмову від проходження огляду. 
В порушення вимог ст. 266 КУпАП, він не був відсторонений від керування транспортним засобом. 
Пояснення свідка ОСОБА_2 не можуть бути доказом у справі, так як не зрозуміла дата їх складання. Зокрема, зміст пояснень стосується події, яка мала місце 02.08.2020 року, а дата підписання зазначена 20.06.2020 року, що не можна вважати опискою. 
Зі змісту свідка ОСОБА_3 вбачається, що проходження на стан алкогольного сп`яніння після, так званої відмови від продуття на алкотестері, в медичному закладі йому запропоновано не було, що є грубим порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». На думку апелянта, зважаючи на суперечливість показань свідків, суд повинен був допитати їх в судовому засіданні. 
Зазначає, що від продуття алкотестеру він не відмовлявся та після складання протоколу запропонував поліцейським проїхати до лікарні для проведення освідування.  
Звертає увагу, що Драгер не є алкотестером,  лише газоаналізатором та не входить до переліку засобів, дозволених до використання.  
Крім того, до протоколу не було додано відеозапис з місця події, тому така не була досліджена судом. 

Також на адресу апеляційного суду надійшло клопотання громадської організації «Остерська Січ» про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляд громадської організації.   

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі. 

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення апелянтом адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився виконати вимоги п 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які стверджували, що у їх присутності водій відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння.  
Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні. 
Крім того, протокол містить відомості щодо свідків, їх підписи, підпис поліцейського, що його склав, та особисті пояснення ОСОБА_1 про те, що він вживав  безалкогольне пиво. Порушень вимог ст. 254 КУпАП апеляційним судом встановлено не було. 
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.
Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу. 
Посилання апелянта на те, що Драгер не є алкотестером,  лише газоаналізатором та не входить до переліку засобів, дозволених до використання, як на підставу для скасування постанови, в даному випадку  є необґрунтованим, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляд на стан сп`яніння у будь-який спосіб.

Неточності, які містяться у процесуальних документах, зокрема, поясненнях свідка ОСОБА_2 та протоколі про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду, не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та не може вплинути на законність оскаржуваної постанови суду 1 інстанції. З вказаних підстав суд не погоджується з доводами апелянта про невиконання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо відсторонення його від керування транспортним засобом.  
Виходячи зі змісту Закону України «Про Національну поліцію» та норм ст. 251 КУпАП, застосовування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є правом, а не обов`язком. В даній справі про адміністративне правопорушення такі засоби не застосувались. 
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
       
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Статтею 21 КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу. Це питання вирішується судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника та є правом суду.
Вирішуючи питання щодо можливості передачі даних матеріалів на розгляд громадської організації «Остерська Січ», суд апеляційної інстанції враховує обставини даної справи та особу ОСОБА_4 , який працює в Остерській КЕЧ району на посаді оператора теплового пункту газової котельні КЕ, тобто, його рід занять не пов`язаний з керування  транспортними засобами, його пояснення щодо невизнання ним вини, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, така ж позиція ним вказана і в апеляційній скарзі, що у сукупності з іншими доказами у справі свідчить лише про невиправдане намагання уникнути відповідальності, що не буде мати ефективного виховного впливу на особу, тому таке клопотання громадської організації не може бути задоволене. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що клопотання та протокол засідання ГО «Остерська Січ» не містить, у відповідності до вимог ст. 21 КУпАП,  прохання про передачу ОСОБА_1 на поруки, а так само його прохання про це (згідно протоколу засідання він не був присутній на зборах).  

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко