КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа № 372/2224/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/14288/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
11 грудня 2020 року                                                                                                     м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Коцюрби О.П., Музичко С.Г.,                                                       
                                         
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Висоцької Г.В.,-    
 
   встановив:
 
У липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач був ознайомлений саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил, і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.
Відмовляючи у стягненні заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що загальна сума отриманих відповідачем коштів становить 3 050 грн 41 коп., відповідачем було повернуто грошові кошти на загальну суму 6 203 грн 64 коп., однак банком грошові кошти були направлені не на погашення тіла кредиту, а на погашення заборгованості по пені та відсоткам, нарахування яких судом визнано незаконним та безпідставним.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 20 березня 2015 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1 400 грн 00 коп.
Крім того, банк вказав, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2020 року становить 59 601 грн 48 коп., з яких:
-        1 398 грн 41 коп. - заборгованість за тілом кредита;
-        54 468 грн 71 коп. - загальний залишок заборгованості за відсотками;
-        420 грн 00 коп. - нарахована пеня;
-        0 грн 00 коп. - нараховано комісії;
-        500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина);
-        2 814 грн 36 коп. - штраф (процентна складова).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог банком надано анкету-заяву № б/н від 20 березня 2015 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20 березня 2015 року, виписку за договором № б/н станом на 04 червня 2020 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про надання кредитної картки.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафами є безпідставними.
Так, у наведеній анкеті-заяві від 20 березня 2015 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
У анкеті-заяві від 20 березня 2015 року розмір процентної ставки не зазначений.
Наведені Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумілавідповідач, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем було повернуто фактично отримані грошові кошти, що підтверджується наданою банком випискою про рух коштів.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позичальник отримав кредитний ліміт та користувався ним, що підтверджується випискою про рух коштів, яка не була досліджена судом, колегія суддів не приймає, оскільки судом першої інстанції встановлено факт отримання кредитних коштів відповідачем, досліджено виписку про рух коштів та надано оцінку зазначеному доказу. 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 02 вересня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 11 грудня 2020 року.

 
Головуючий                                                                                                   Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             О.П. Коцюрба

 
 
                                                                                                                       С.Г. Музичко