Справа №362/4516/20                                     Головуючий в суді І інстанції - Кравченко Л.М.
Провадження №33/824/4593/2020                                                        Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
16 листопада 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю захисників Панова Л.В. та Киці Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Панова Л.В., на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Накладено адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 с. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.08.2020 року о 19-00 год. в м. Васильків, вул. Комарова, керував автомобілем марки Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані, як порушення п. 2.5 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 та його захисником Пановим Л.В подано апеляційну скаргу, у якій вони просять поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року, а провадження у справі закрити.
 
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що постановою суду безпідставно визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність розгляду справи. З відеозапису нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 проїхати разом з ними до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога. Вказують, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а стояв поруч з транспортним засобом, який був припаркований в дворі. Апелянти вважають, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав інспектора поліції, який склав протокол, свідків, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього. 
Копію постанову суду від 24 вересня 2020 року, в порушення вимог ст.285 КУпАП, була вручена 29 вересня 2020 року, а отже вказаний строк було пропущено з поважних причин.
 
ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подав, однак забезпечив явку своїх захисників - адвокатів Панова Л.В. та Киці Л.А.
Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
 
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників Панова Л.В. та Киці Л.А. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Панов Л.В. був присутній при винесенні постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року. Проте копію вказаної постанови він отримав 29.09.2020 року та в межах десятиденного строку з моменту її отримання подав апеляційну скаргу. Враховуючи вказані обставини та з метою забезпечення права на захист, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 та його захиснику Панову Л.В. строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №434597 від 24.08.2020 року, ОСОБА_1 24.08.2020 року о 19 год. 00 хв. в м. Васильків. вул. Комарова, керував автомобілем марки Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків (а.с.1).
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24.08.2020 року, підписи яких також містяться і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.4).
Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (а.с.6), з якого також вбачається, що на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. 
На вказаному відеозаписі також безпосередньо зафіксовано, як автомобіль поліції рухається за автомобілем марки Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 . Відразу після зупинки вказаного автомобіля працівники підійшли до нього та виявили, що ним керував ОСОБА_1 . Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише знаходився в припар кованому автомобілі є голослівними. 
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що при складенні протоколу ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вважає голослівними та такими, що в повні мірі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не заслуговують на увагу. 
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону Васильківським міськрайонним судом Київської області, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 та його захиснику Панову Леоніду Володимировичу поновити строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Панова Леоніда Володимировича залишити без задоволення.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                 В.О.  Габрієль