П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/582/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
04 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Білої Л.М.  Франовської К.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2020 року позивачка, ОСОБА_1 , звернулася в Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (відповідача), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 08.11.2019 № 2-21052/15-19-СГ про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером 0521083800:02:001:0227, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, площею 2,0 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту) та передання земельної ділянки у власність;
- зобов`язати відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером 0521083800:02:001:0227, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, площею 2,0 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту) та передання земельної ділянки у власність;
- стягнути із відповідача моральну шкоду в сумі 20000 грн.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 01.06.2020 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.11.2019 № 2-21052/15-19-СГ "Про відмову у наданні у власність".
Також, зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером 0521083800:02:001:0227, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, площею 2,0 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту), із урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення цій справі. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2019 по справі № 120/1346/19-а відповідачем 21.08.2019 прийнято наказ № 2-14038/15-19-СГ, яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, площею 2,0 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту).
Після виготовлення документації із землеустрою, земельна ділянка була поділена, та створена нова земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий номер 0521083800:02:001:0227, після чого відповідна документація була подана на затвердження до відповідача.
Однак, наказом відповідача від 08.11.2019 № 2-21052/15-19-СГ відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, площею 2,0 га, кадастровий номер 0521083800:02:001:0227, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність, оскільки порушена процедура безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначена ст. 118 Земельного кодексу України.
Вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовано вимоги пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, оскільки ці положення застосовуються до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачці відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, у зв`язку із порушенням процедури безоплатної приватизації земельної ділянки, визначеної ст. 118 Земельного кодексу України. Наголошує на дискреційних повноважень органу виконавчої влади в питаннях, зокрема, зміни цільового призначення земельної ділянки.
Вважає, що при вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, спричинення моральної шкоди та розмір можливого відшкодування має визначити спеціальна експертиза, однак висновку відповідної експертизи чи клопотання про її проведення позивачкою до суду не подано.
Згідно з положеннями ч. 3   ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства   (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.10.2018 позивачка звернулась із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту), кадастровий номер 0521083800:02:001:0197 (загальна площа земельної ділянки 8,0 га) (землі запасу).
Наказом відповідача від 13.11.2018 № 2-15259/15-18-СГ позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки нормами ст. 116, 118 Земельного Кодексу України не передбачено безоплатної приватизації земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а також враховуючи відсутність згідно ст. 56 Закону України «Про землеустрій» згоди власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем.
Не погоджуючись з такою відмовою позивачка звернулась до суду із адміністративним позовом.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 по справі № 120/4438/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ від 13.11.2018 № 2-15259/15-18-СГ та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 гектари на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту) з урахуванням висновків суду викладених в мотивувальній частині судового рішення та прийняти рішення з урахуванням вимог ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.
У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що передумовою для відведення громадянину у власність земельної ділянки, яка утворюється в результаті поділу раніше сформованої земельної ділянки, що перебуває у державній власності, є затверджена у встановленому порядку технічна документація із землеустрою щодо поділу такої раніше сформованої земельної ділянки. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.
Оскільки, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру, то формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Не погодившись із рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу у якій зазначила, що у суду були всі правові підстави задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, внаслідок чого просила змінити рішення суду першої інстанції.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 - без змін.
На виконання рішення по справі № 120/4438/18 відповідачем повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту), кадастровий номер 0521083800:02:001:0197 та прийняло рішення у формі наказу № 2-4820/15-19-СГ від 12.04.2019 про відмову в наданні дозволу.
Відмова мотивована тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 0521083800:02:001:0197 є зарезервованою для надання у власність учасникам антитерористичної операції та членам родин загиблих із їх числа, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.04.2019 № 141.
Не погоджуючись з такою відмовою позивачка звернулась до суду із адміністративним позовом.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2019 по справі № 120/1346/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 12.04.2019 № 2-4820/15-19-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на території Людавської сільської ради, Жмеринського району, Вінницької області (за межами населеного пункту) та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту).
Підставою для повного задоволення позову стала відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду, викладеної у справі № 120/4438/18-а, оскільки відповідач повторно надав позивачці відмову з підстав, не визначених частиною 7 статті 118 ЗК України, приписи вказаного судового рішення проігнорував.
Рішення суду від 02.07.2019 по справі № 120/1346/19 набрало законної сили 12.08.2019.
На виконання рішення по справі № 120/1346/19 відповідачем 21.12.2019 прийнято наказ № 2-14038/15-19-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок площею 2,0 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03).
04.09.2019 позивачка уклала договір № 250/19 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 з метою розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на території Людавської сільської ради, Жмеринського району, Вінницької області.
Згідно технічної документації земельна ділянка кадастровий номер 0521083800:02:001:0197 була поділена та створено нову земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер 0521083800:02:001:0227 та внесено до Державного земельного кадастру.
З метою затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, позивачка 10.10.2019 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням.
Наказом відповідача від 08.11.2019 № 2-21052/15-19-СГ "Про відмову у наданні у власність" відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, площею 2,0 га, кадастровий номер 0521083800:02:001:0227, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність, оскільки порушена процедура безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначена ст. 118 Земельного кодексу України.
Також відповідач зазначив, що одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної форми власності здійснюється лише за проектом землеустрою щодо її відведення за рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Не погоджуючись із наказом від 08.11.2019 № 2-21052/15-19-СГ, позивачка звернулася до суду із позовом з метою визнання його протиправним та скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2  ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої  статті 242 КАС України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.   2   та ч. 4 ст.   242 КАС України  встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги щодо незадоволених позовних вимог в частині зобов`язання відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером 0521083800:02:001:0227, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, площею 2,0 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту) та передання земельної ділянки у власність, колегія суддів зазначає наступне.
Так, суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III), Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон від 22.05.2003 № 858-IV) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 ЗК України.
Частиною дев`ятою   статті 118 ЗК України   встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята   статті 118 ЗК України).
Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення визначеної законом документації із землеустрою (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення документації із землеустрою така документація погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженої технічної документації до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
При цьому з вищенаведених норм   Земельного кодексу України   встановлено, що єдиною підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише не погодження її у встановленому порядку, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Важливість погодження технічної документації із землеустрою обумовлена тим, що на цьому етапі відбувається перевірка технічної документації вимогам Закону України «Про землеустрій», а після перевірки та погодження документації земельна ділянка реєструється у Державному земельному кадастрі як окремий об`єкт земельних правовідносин.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення по справі № 120/1346/19 відповідачем 21.12.2019 видано наказ № 2-14038/15-19-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок площею 2,0 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03).
Також відповідач зобов`язав відділ у Жмеринському районі Головного управління при надходженні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок площею 2,0 га ОСОБА_1 забезпечити погодження документації та зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.
Встановлено, що на підставі технічної документації державним кадастровим реєстратором проведено державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та визначено її кадастровий номер: земельна ділянка площею 2,0 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (01.03), кадастровий номер 0521083800:02:001:0227.
Тобто, наказом від 21.12.2019№ 2-14038/15-19-сг ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надало ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації та зобов`язало відділ у Жмеринському районі погодити документацію та зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі.
Також, як встановлено судом першої інстанції із наявної у справі інформаційної довідки із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09.02.2020, на підставі замовленої позивачкою та розробленої ФОП   ОСОБА_2 технічної документації, бажана для позивачки земельна ділянка із кадастровим номером 0521083800:02:001:0227 є сформованою та зареєстрованою як окремий об`єкт земельних правовідносин. У Державному земельному кадастрі цільове призначення цієї земельної ділянки зазначено 01.03 «для ведення особистого селянського господарства». 
При цьому, з урахуванням вимог п. п. 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, статтей 118, 122, ч. 2 ст. 186 ЗК України, виготовленої технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.08.2019 № 2-14038/15-19-сг, від 21.08.2019 № 2-14038/15-19-сг, судом першої інстанції встановлено, що технічна документація позивачки (розроблена ФОП ОСОБА_2 ) не погоджена.
Ця обставина підтверджується наданою на виконання ухвали суду інформацією Відділу у Жмеринському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (лист від 18.05.2020 № 920/406-20-0.22) та інформацією відповідача, викладеною в листі від 12.05.2020 вх № 12865/20.
Отже, відсутність погодження розробленої на підставі наказу від 21.08.2019 № 2-14038/15-19-сг технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки вказує на відсутність підстав для її затвердження та ставить під сумнів дотримання пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, при реєстрації земельної ділянки.
Однак, зважаючи на неправомірність наказу відповідача від 08.11.2019 № 2-21052/15-19-СГ про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, суд першої інстанції правомірно зобов`язав відповідача повторно розглянути клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером 0521083800:02:001:0227, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, площею 2,0 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (за межами населеного пункту) із урахуванням висновків суду, що наведені в мотивувальній частині рішення.
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не вірно застосовано вимоги пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, оскільки ці положення застосовуються до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки вимоги ст. 118 ЗК України не передбачають безоплатну передачу у власність земельної ділянки згідно технічної  документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо вимоги позивачки про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькі області моральної шкоди в сумі 20000 грн., з урахуванням правових позицій викладених в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 173/424/17 (2-а/173/41/2017), від 27.02.2020 року у справі за № 813/731/18, а також від 24.03.2020 року у справі за № 818/607/17 колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку в частині безпідставності цієї позовної вимоги.
При цьому слід зазначити, що хоча оскаржуваний позивачкою наказ про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки і є неправомірним, однак судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваним позивачкою порушенням її звичайного ритму життя, та неправомірними діями відповідача, що виразились у прийнятті наказу, що є предметом оскарження у цій справі. 
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Франовська К.С.