Ухвала
28 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 752/10115/19
провадження № 51-5149ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив: 
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищезазначене рішення суду апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до ст. 425 КПК, крім інших, касаційну скаргу має право подати прокурор.
Виходячи з системного аналізу норм кримінального процесуального закону, право на подачу касаційної скарги має прокурор, який брав участь у судовому провадженні, а також, незалежно від такої участі, прокурори вищого рівня, зазначені в ч. 4 ст. 36 КПК.
Крім того, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа № 629/847/15-к), касаційну скаргу також має право подати прокурор, який був включений до групи прокурорів, однак не брав участі у судових засіданнях.
З долучених до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що сторону обвинувачення, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції представляли прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а в апеляційній інстанції прокурор ОСОБА_9 .
Проте, касаційну скаргудо Касаційного кримінального суду подав  прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , який, як убачається 
із судових рішень, не брав участь у судовому провадженні щодо ОСОБА_5 
в судах першої та апеляційної інстанцій, та, за посадою, не є прокурором вищого рівня, як це визначено у ч. 4 ст. 36 КПК.
Крім того, прокурором ОСОБА_10 до касаційної скарги не долучено документів на підтвердження того, що він входив до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, прокурором не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що він має право на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 .
Також, згідно зі ст. 427 КПК в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412–414 КПК.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,
що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У касаційній скарзі прокурор вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, прокурор посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, не наводить відповідного обґрунтування щодо незаконності оскарженого судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на відповідні положення статей 370, 404, 412, 413 та 419 КПК у їх взаємозв`язку. 
Так, прокурор зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам 
ст. 419 КПК, проте не конкретизує, які саме доводи сторони обвинувачення у апеляційній скарзі залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, та яким чином це вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення і стало б обов`язковою підставою для його скасування. 
Крім того, прокурор не наводить належного обґрунтування своїм доводам, викладеним у касаційній скарзі, з приводу того, як саме відмова апеляційного суду в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів призвела до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону і вплинула на законність та обґрунтованість судового рішення в цілому.
Наявність вказаних недоліків у скарзі, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу
про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду
на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів з дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_11 	ОСОБА_3 	
Судді: