ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«08» грудня 2020 року

м. Харків

справа № 644/2522/20

провадження № 22ц/818/4906/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Дмитренко А.Ю.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 , 
відповідач – Харківська міська рада
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року в складі судді Клименка А.М.
в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина – ОСОБА_3 . 

Вказав, що за життя ОСОБА_3 була зареєстрована по АДРЕСА_1 , за іншим місцем реєстрації ніж він, проте вони постійно проживали разом у м. Харкові.

Зазначив, що він пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки її смерть стала для нього великою психологічною травмою. Сама думка про це була для нього психотравмувальною.

Вказав, що після смерті ОСОБА_3 він захворів на гіпертонічну хворобу, приймав ліки та заспокійливі засоби. 
Крім того, з грудня 2019 року у світі розпочався спалах коронавірусної хвороби та він уникав будь-якої можливості захворіти.

Вказав, що у березні 2020 року він намагався звернутися до нотаріуса, але у телефонній розмові всі нотаріуси повідомляли його про необхідність звернення до суду у зв`язку з пропуском строку.

Зазначив, що дітей вони з ОСОБА_3 не мали, інших спадкоємців після її смерті, окрім нього, немає, спадкова справа не заводилась. Вказав, що до складу спадщини входить квартира, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті дружини – ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є його емоційний стан після смерті дружини та гіпертонічна хвороба, що є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця. Вказав, що суд не надав належної оцінки показанням свідків.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду – скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наведені позивачем причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 05 січня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 14).

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 11). Натомість, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13, 67).

Квартира АДРЕСА_3 придбана ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 липня 2018 року під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 та з її письмової згоди (а. с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а. с. 15, 27).

Як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру від 25 березня 2020 року № 59902998 та листа Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 23 липня 2020 року № 3000/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась. Заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавались; заповіти від її імені не посвідчувались (а. с. 16, 102-104).

З медичної картки ОСОБА_1 вбачається, що навесні 2019 року він проходив курс лікування хронічного простатиту. У серпні 2019 року він звертався за медичною допомогою у зв`язку з гіпертонічною хворобою. У жовтні 2019 року звертався до уролога, у грудні 2019 року - до терапевта та уролога. На стаціонарному лікуванні не перебував (а. с. 34-40).

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а. с. 43-44). 

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили доводи, викладені ОСОБА_1 у позові. Свідок ОСОБА_8 повідомила, що з грудня 2019 року по березень 2020 року ОСОБА_1 перебував у своїх батьків на Західній Україні.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України визначено, що  спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, у тому числі, на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (пункт 2.1); якщо заява, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5).

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24  постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. 

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що дружина позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто строк на подання заяви про прийняття спадщини після її смерті сплив ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру, отриманого за зверненням позивача 25 березня 2020 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, із заявами про прийняття спадщини її спадкоємці не зверталися.

Станом на час смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були зареєстровані за різними адресами.

Враховуючи, що після смерті дружини від онкологічного захворювання ОСОБА_1 перебував у складному пригніченому психоемоційному стані, звертався за медичною допомогою у зв`язку, зокрема, з гіпертонічною хворобою; пропуск ним строку на прийняття спадщини є незначним – біля трьох місяців; з урахуванням того, що до складу спадщини входить нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, та інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні, судова колегія дійшла висновку, що ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини.

Отже, наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_3 у три місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову, що повною мірою не відповідає встановленим обставинам та призводить до їх невірної оцінки. Судом при розгляді справи не дотримано вимог статті 263 ЦПК України, не досліджено докази, необхідні для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та наявні в справі.

У зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги – задоволенню з підстав, зазначених вище.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на три місяця з дня набрання судового рішення законної сили.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                  І.В. Бурлака

Судді                                                  О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина 

Повний текст постанови складено 15 грудня 2020 року.