ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Херсон

Справа №661/1708/20
Провадження №22ц/819/1699/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Базіль Л.В.
Приходько Л.А. 
секретар судового засідання: Дундич А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Пилипенка С.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позов мотивовано тим, що 13 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є АТ «Альфа-Банк», був укладений кредитний договір №Ф060796К, відповідно до умов якого їй було надано кредит у розмірі 59405,00 доларів США зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 13% річних, з кінцевим терміном повернення до 12 вересня 2021 року.
У зв`язку із порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту №Ф060796К від 13 вересня 2006 року.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 вересня 2014 року, у задоволенні позовних вимог банку відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності звернення до суду.
В подальшому банк подав заяву про вчинення виконавчого напису нотаріуса. 
31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №24685, з пропозицією стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти у сумі 87693,94 доларів США, які є боргом за договором кредиту № Ф060796К від 13 вересня 2006 року. Сума заборгованості у розмірі 87693,94 доларів США складається із суми заборгованості за кредитом - 51154,23 доларів США та суми заборгованості за відсотками - 36539,71 доларів США.
Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом поза межами трирічного строку, визначеного підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Стягувач свідомо приховав від нотаріуса існування судових рішень про відмову у стягненні на користь кредитора заборгованості за кредитним договором №Ф060796К від 13 вересня 2006 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Крім того, при вчиненні виконавчого нотаріусу не передавалися банком первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення боржником, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, який зазначений у виконавчому написі, є безспірними, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис нотаріуса №24685, вчинений 31 жовтня 2017 року, таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24685 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у сумі 87693,94 доларів США, які є боргом за договором кредиту №Ф060796К від 13 вересня 2006 року.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, банк реалізував своє законне право на стягнення заборгованості за кредитним договором у позасудовому порядку. На це право не впливає пропуск відповідачем строку позовної давності звернення до суду із позовом, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 по погашенню заборгованості за кредитним договором до теперішнього часу не виконано.
Для вчинення нотаріального напису, нотаріусу було надано усі необхідні документи, передбачені п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року, №1172.
Крім того, товариство зазначило, що позичальнику був наданий споживчий кредит, а отже на виниклі між сторонами правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За нормами вказаних нормативно-правових актів право кредитора на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором настає після надіслання відповідної вимоги про усунення порушень на адресу позичальника згідно ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Оскільки п.п. 4.4, 4.5 кредитного договору від 13 вересня 2006 року погіршують становище споживача у порівнянні із наведеними вимогами Закону, то застосуванню підлягають положення Закону.
Вимога про усунення порушення за договором кредиту була надіслана на адресу позивача перед вчиненням виконавчого напису нотаріусом. З огляду на це строк повернення кредиту був змінений не відповідно до умов кредитного договору, а з моменту надсилання відповідної вимоги перед вчиненням виконавчого напису нотаріусом, у зв`язку з чим нотаріусом не було порушено строки на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2020 року без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим у справі обставинам.
Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № Ф060796К, за яким остання отримала грошові кошти у розмірі 59405,00 доларів США строком до 12 вересня 2021 року, зі сплатою 13 процентів річних (а.с.113-115).
Оскільки забов`язання за цим кредитним договором належним чином ОСОБА_1 не виконувалися, банк звернувся до суду із позовом про стягнення з позичальника заборгованості (справа №661/2080/14-ц), яка станом на 17 квітня 2014 року становила 1085221,94грн., що еквівалентно 95227,4 доларам США, з яких: 582959,23грн., що еквівалентно 51154,23 доларам США – заборгованість за кредитом; 419779,48грн, що еквівалентно 36835,33 доларам США – заборгованість за процентами; 30724,68грн., що еквівалентно 2696,07 доларам США – пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 51758,54грн., що еквівалентно 4541,77 доларам США – пеня за несвоєчасне повернення процентів.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 червня 2014 року по справі №661/2080/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 вересня 2014 року, у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв`язку із пропуском банком строку позовної давності звернення до суду.
31 жовтня 2017 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №24685, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти у сумі 87693,94 доларів США, які є боргом за договором кредиту № Ф060796К від 13.09.2006 року за період з 08 вересня 2016 року по 08 вересня 2017 року. 
Розмір заборгованості складається із заборгованості за кредитом в сумі 51154,23 доларів США та заборгованості за процентами – 36539,71 доларів США (а.с.7).
31 січня 2020 року начальником Новокаховського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №61104197 з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса (а.с.8).
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року змінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні №61104197 з примусового виконання виконавчого напису №24685, вчиненого за кредитним договором №Ф060796К від 13 вересня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 87693,94 доларів США, на правонаступника АТ «Альфа-Банк».
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат».
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду виходячи з наступного.
Згідно положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15ц, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15-ц та інших.
Звернувшись 31 жовтня 2017 року до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, банк зазначив про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором за період з 08 вересня 2016 року по 08 вересня 2017 року у загальному розмірі 87693,94 доларів США, за яким заборгованість за кредитом становить 51154,23 доларів США та по процентам – 36539,71 доларів США (а.с.112).
Разом із цим, з наданого нотаріусу розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що обрахування розміру заявленої заборгованості здійснено за період з листопада 2006 року по 08 вересня 2017 року (а.с.118), тобто за одинадцять років, проти визначених законом трьох років.
Ці обставини не було спростовано представником АТ «Альфа-Банк» в ході апеляційного розгляду скарги, а відтак можна вважати, що на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису про стягнення заборгованості сума боргу позичальника перед банком не була безспірною.
Крім того, відповідно до обставин встановлених судовими рішеннями, що набрали законної сили по справі №661/2080/14-ц, у стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право на примусове стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 87693,94 доларів США, за яким заборгованість за кредитом становить 51154,23 доларів США та по процентам – 36539,71 доларів США, зі спливом 60-ти днів після 10 жовтня 2008 року (день невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором). Отже, право на примусове стягнення боргу виникло у банку у грудні 2008 року. Відмовивши у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», суд вказав, що банк, звернувшись до суду із позовом у травні 2014 року, пропустив визначений умовами кредитного договору строк позовної давності звернення до суду.
Згідно положень ст. 82 ч.4 ЦПК України зазначені обставини не потребують доказування.
У відповідності до ст.88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, строки протягом яких може бути вчинений виконавчий напис, обчисляються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що у банка право на примусове стягнення боргу виникло лише з моменту направлення боржнику письмової вимоги про дострокове погашення заборгованості безпосередньо перед вчиненням виконавчого напису нотаріусом, є неприйнятними.
Крім того, АТ «Альфа-банк» не надав суду доказів на підтвердження того, що взагалі така письмова вимога направлялася на адресу ОСОБА_1 .
Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з пропуском строку позовної давності зобов`язання за кредитним договором не припинилося, проте у контексті даних спірних правовідносин вказаний довід не має правового значення, оскільки судом не досліджується питання щодо припинення кредитного зобов`язання боржника, а лише встановлюються обставини щодо законності вчинення виконавчого напису нотаріусом №24685 від 31 жовтня 2017року про стягнення боргу у безспірному порядку.
Виходячи з наведеного, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є законними та обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.
Оскільки місцевим судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства Альфа-Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2020року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
       Повний текст постанови складений 11 грудня 2020 року.

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                          Л.В. Базіль
                                                                               
Л.А. Приходько