УХВАЛА
 
07 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/23781/17
провадження № 61-38292св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомир - Вінниця», фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,
 
розглянув клопотання ОСОБА_1 про передачу цієї справи за касаційні скарги  ОСОБА_1 , представника ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3  на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2018 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2018 року, додаткове рішення  Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року. 
У липні 2018 року представник ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2018 року, додаткове рішення  Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року. 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною п`ятою статті 403 ЦПК України (виключна правова проблема).
Клопотання мотивоване тим, що проблема щодо питання про розподіл інших судових витрат (крім судового збору) у справах за зверненням споживачів за позовами про порушення їхніх прав існує, оскільки немає однозначного її вирішення у правозастосовчій діяльності. 
Ухвалами Верховного Суду від 25 жовтня та 05 грудня 2018 року відкрито касаційні провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Згідно з частиною п`ятою статтею 403 ЦПК України суд, який розглядає справу 
в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Тлумачення змісту частини п`ятої статті 403 ЦПК України свідчить, що клопотання має містити обґрунтування необхідності про передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити наступні обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії 
в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.
При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, 
а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке 
є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.
У клопотанні відсутнє обґрунтування кількісного та якісного показників, які 
б свідчить про наявність виключної проблеми та необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, тобто наявності різної правозастосовної практики у цій категорії спорів та яким чином передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду сприятиме розвитку права 
і формування єдиної правозастосовної практики. Аналіз матеріалів справи свідчить про відсутність виключної правової проблеми у цій справі. Тому 
у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.
Керуючись статтями 260, 402 - 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про передачу справи № 127/23781/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. І. Крат
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
В. І. Журавель
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук