УХВАЛА

02 грудня 2020 року 
м. Київ
Справа №  910/7446/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т.  Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю.  Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019   у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція"
до Державної фіскальної служби України
про стягнення 23 656 869, 97 грн
ВСТАНОВИВ:
16.10.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної фіскальної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 (повний текст складено 06.05.2020) і рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі №   910/7446/18, подана 09.10.2020 безпосередньо до суду касаційної інстанції засобом поштового зв`язку з клопотанням про поновлення пропущеного строку.
Ухвалою Верховного Суду від 30.10.2020 касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишено без руху на підставі частини   3   статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником пропущено строк  для звернення з касаційною скаргою, а підстави на поновлення пропущеного процесуального строку, колегією суддів визнані неповажними, надано строк для усунення недоліків до 13.11.2020, але який при цьому не повинен був перевищувати десяти днів із дня вручення зазначеної ухвали скаржникові.
Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу від 30.10.2020 скаржником отримано 04.11.2020, тобто строк на усунення недоліків до 16.11.2020.
16.11.2020 від Державної фіскальної служби України надійшло клопотання про усунення недоліків в якому скаржник повторно просить поновити строк на касаційне оскарження. Як поважність причин вказує, що вперше касаційну скаргу подано вчасно, втім залишено без руху для усунення недоліків. Крім того, зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови, представнику Державної фіскальної служби України було вручено 11.05.2020, на підтвердження чого надано копію конверту.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.
Предметом оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 (повний текст складено 06.05.2020).
Вперше подану 27.05.2020 касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі №   910/7446/18 ухвалою Касаційного господарського суду від 10.06.2020 було залишено без руху на підставі статті 292 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із несплатою судового збору та не зазначенням у касаційній скарзі скаржником передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) подання касаційної скарги і надано строк для усунення недоліків до 10.07.2020, але який при цьому не повинен був перевищувати десяти днів із дня вручення зазначеної ухвали скаржникові.
Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу від 10.06.2020 скаржником отримано 12.06.2020.
Проте клопотання про усунення недоліків із копією платіжного доручення від 01.07.2020 № 482 про сплату судового збору у встановленому законом розмірі надійшло до суду касаційної інстанції лише 17.08.2020. Однак з приводу іншої підстави залишення без руху, а саме, щодо невизначення підстави (підстав) подання цієї касаційної скарги, скаржником відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, недоліки усунуто не було, у зв`язку з чим, ухвалою Касаційного господарського суду від 04.09.2020 вперше подану касаційну скаргу повернуто скаржнику.
Звертаючись вдруге з касаційною скаргою 09.10.2020 (що підтверджується поштовим конвертом) скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що вперше касаційну скаргу подано вчасно, втім залишено без руху для усунення недоліків, додатково зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови, представнику Державної фіскальної служби України було вручено 11.05.2020, а не в день винесення оскаржуваної постанови.
Втім, обґрунтування щодо невручення повного тексту оскаржуваної постанови у судовому засіданні спростовується тим, що скаржник 27.05.2020 вже звертався з касаційною скаргою на це саме судове рішення, отже був ознайомлений з його повним текстом, тому цю причину пропуску строку судова колегія визнає неповажною.
Так само неповажною колегія суддів вважає причину того, що вперше скаржником було вчасно подано касаційну скаргу, оскільки всі подальші дії скаржника, вказують на його зволікання до звернення з належним чином обґрунтованою та оформленою скаргою (чи виправленні недоліків) в строки встановлені Господарським процесуальним кодексом України.
При цьому, Судом було враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого з 12.03.2020 постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20.05.2020                 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).
Пунктом 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній на час звернення із касаційною скаргою, було передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, внесено зміни до пункту 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" " Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
При цьому, пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, зокрема, встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарським процесуальним кодексом України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Проте скаржником клопотання про продовження строків на усунення недоліків, у зв`язку з неможливістю їх усунення, що зумовлено проведенням карантинних заходів у встановлений вказаним Законом строк, а саме до 06.08.2020 не подавалося. Відтак ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 04.09.2020 касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у даній справі повернуто заявникові.
Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Право господарського суду при вирішенні питання, що виникає у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Клопотання про поновлення процесуального строку має містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі прийнята 06.05.2020 (повний текст складено 06.05.2020), проте повторно касаційну скаргу подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду лише 09.10.2020, тобто, з пропуском строку на касаційне оскарження.
Скаржник не був позбавлений об`єктивної можливості, з моменту залишення касаційної скарги без руху ухвалою касаційної інстанції від 10.06.2020, протягом розумного строку та під час дії карантинних обмежень подати клопотання про усунення недоліків чи звернутися з клопотанням про продовження процесуальних строків на усунення недоліків. 
Отже, пропуск строку на касаційне оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулась із касаційною скаргою, могла і повинна була уникнути при подачі касаційної скарги.
Одним із принципів господарського судочинства, визначених у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, є змагальність сторін, зміст якого відображений у статті 13 цього Кодексу. Згідно з приписами частин 2, 3, 4 зазначеної норми учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Скаржник не навів інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 та не надав належних доказів неможливості звернення у передбачений законом строк з касаційною скаргою.
Як визначено у пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02) право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.
Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).
Пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
З огляду на те, що скаржник у заяві про усунення недоліків інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, які б не залежали від його волі, не навів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/7446/18 за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020.
Відповідно до положень частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 234, 235, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/7446/18 за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020.
2. Матеріали касаційної скарги з додатками на 26 (двадцяти шести) аркушах, у тому числі копію платіжного доручення від 01.07.2020 № 482 про сплату судового збору у сумі 395 105, 70 грн повернути Державній фіскальній службі України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                           Т.  Б.  Дроботова

Судді                                                                                                        К. М. Пільков

                                                                                                                 Ю.  Я.  Чумак