Ухвала                                                                                           Іменем України
19 жовтня 2020 року                                                                                                              м. Київ
справа № 0311/1503/2012
провадження № 51-2330ск18
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 липня 2020 року,
встановив: 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 
2019 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про перегляд вироку Маневицького районного суду Волинської області від 
08 травня 2012 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 14 липня 2020 року вказану ухвалу суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимогу про скасування зазначених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції залишив без розгляду його клопотання про допит експертів, також стверджує, що в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. Крім того, вказує, що судовий розгляд здійснювався без повідомлення потерпілого.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з вимогами ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються:  штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.   
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Як убачається з копії ухвали суду першої інстанції, цей суд, проаналізувавши доводи, зазначені в заяві захисника, дослідивши матеріали провадження, дав цим доводам належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК, у заяві не наведено. 
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що обставини, на які посилається у своїй заяві захисник, про перегляд вироку за нововиявленими обставинами фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувались судом.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. Тобто за змістом закону безумовною підставою для скасування судового рішення є відсутність будь-яких даних про фіксування перебігу судового засідання. Відсутність тільки журналу судового засідання такою підставою не є. Крім того, у касаційній скарзі не зазначено, яким чином відсутність журналу судового засідання в суді першої інстанції перешкодила чи могла перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Також як на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону захисник у касаційній скарзі вказує на те, що судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, однак не наводить обґрунтування, як це перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому, слід зазначити, що ці доводи захисника суперечать вимогам п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК, яка передбачає право захисника оскаржити судове рішення виключно у частині, що стосується інтересів засудженого.
З урахуванням висновків судів попередніх інстанцій про відсутність у заяві про перегляд вироку посилань на нововиявлені обставини, доводи захисника щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що виразилася у відмові захиснику у клопотанні про допит експерта, є неспроможними. 
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 419 КПК ретельно перевірив доводи апеляційної скарги захисника  ОСОБА_4 та дав на них мотивовані відповіді, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оспорюваних вказаних судових рішень на підставах зазначених у касаційній скарзі, захисник  ОСОБА_4 не навів, і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Саме такі обставини встановлено судом при перевірці зазначеної касаційної скарги.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюзахисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 липня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                       ОСОБА_3