Справа № 127/17451/20                                                                
Провадження № 22-ц/801/2253/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

21 грудня 2020 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Рибчинського В.П., Сопруна В.В.
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Вегера Андрія Анатолійовича 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2020 року, постановлену суддею Король О.П., повний текст якої складено цього ж дня
в справі №127/17451/20
за скаргою ОСОБА_1 
за участі ОСОБА_2 , суб`єкта оскарження – старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В., заінтересованої особи –Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 
на дії державного виконавця, 
встановив:
Ухвалою Вінницького міського суду від 29 жовтня 2020 року залишено без задоволення клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Вегери Андрія Анатолійовича про поновлення строку звернення до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк Ілони Віталіївни та скасування постанов, а скаргу залишено без розгляду. 
Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Вегера А.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що заявником при поданні повторної скарги 28 вересня 2020 року наведено обґрунтовані підстави поновлення строку на звернення до суду зі скаргою, а тому, на думку апелянта суд проявив надмірний формалізм при вирішенні цього питання і тим самим обмежив ОСОБА_1 доступ до правосуддя для оскарження незаконних дій державного виконавця.
У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа –Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), через свого представника Мазур Т.І. просить ухвалу суду залишити без змін.
Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк – п. 10 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 оскаржує дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. та просить визнати їх неправомірними щодо визнання її боржником у виконавчому провадженні № 62896948; скасувати постанову від 28.08.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62896948; скасувати від 28.08.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62896948; скасувати постанову від 28.08.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 62896948; стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на її користь судові витрати у розмірі 5500 грн. 
Одночасно у скарзі ОСОБА_1 просила поновити їй строк на подання цієї скарги, мотивуючи своє клопотання тим, що в передбачений статтею 449 ЦПК України строк, вона 15 вересня 2020 року звернулась до Вінницького міського суду із скаргою на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження№ 62896948 та скасування постанов.
25 вересня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень їй стало відомо, що ухвалою Вінницького міського суду від 22 вересня 2020 року зазначена скарга, на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України - ненадання доказів направлення скарги іншим учасникам справи, повернена без розгляду. Цією ж ухвалою роз`яснено, що повернення скарги з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України, не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що зумовили її повернення. 
Залишаючи без задоволення клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та скасування постанов, суд першої інстанції вважав, що подання скарги професійним адвокатом, який діє в інтересах ОСОБА_1 та її повернення згідно з ухвалою суду від 22.09.2020, не є поважною причиною для поновлення строку, визначеного пп. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України. 
Проте колегія суддів не може погодитись із таким висновком.
Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідних законодавчих нормах не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.
Звернувшись вперше до суду зі скаргою на дії державного виконання та скасування постанов 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 не порушила вимоги статті 449 ЦПК України щодо строку подання скарги.
Враховуючи, що при повторному зверненні зі скаргою 28 вересня 2020 року вже сплив строк, передбачений пп. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України ОСОБА_1 просила поновити їй строк на подання скарги на дії державного виконавця, визнати їх неправомірними та скасувати постанови, виклавши при цьому обґрунтовані підстави для поновлення такого строку.
ОСОБА_1 звернулася з повторною скаргою на дії державного виконавця на наступний робочий день після офіційного оприлюднення ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2020, навіть не чекаючи отримання копії цієї ухвали від суду першої інстанції засобами поштового зв`язку, що свідчить про добросовісне здійснення заявником своїх процесуальних прав і виконання обов`язку стежити за станом провадження у справі і сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку залишення скарги без розгляду є передчасними та зроблені без належного дослідження та перевірки наявних в матеріалах доказів, які б давали підстави суду першої інстанції вважати, що скаржником пропущені процесуальні строки визначені статтею 449 ЦПК України .
ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, пунктом 6 статті 374, статтями 379, 382, 384 ЦПК України, Суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Вегера Андрія Анатолійовича задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2020 року скасувати, а справу за скаргою ОСОБА_1 за участі ОСОБА_2 , суб`єкта оскарження – старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В., заінтересованої особи –Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на дії державного виконавця, - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                        І.М. Стадник 
       
Судді                                                                В.П.Рибчинський
       
                                                               В.В.Сопрун