Постанова
Іменем України
 
02 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 133/1192/16-ц
провадження № 61-1180св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: виконавчий комітет Козятинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2018 року у складі судді Сороки Д. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року в складі колегії суддів: Якименко М. М., Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання частково незаконними рішень виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області та визнання недійсним службового ордера.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він у період з 1972 року до жовтня 2014 року працював у відокремленому підрозділі «Козятинська дистанція електропостачання» Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця»). У лютому 2016 року він звернувся до адміністрації і профкому Козятинської дистанції електропостачання із заявою, в якій просив прийняти спільне рішення про виділення йому та членам його сім`ї квартири АДРЕСА_1 . У відповідь на цю заяву повідомлено про те, що рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради спірну квартиру закріплено як службову, оскільки позивач не перебуває в трудових відносинах із залізничним підприємством, то він не може претендувати на отримання службового житла. Позивач не погодився з указаним рішенням про визнання вказаної квартири службовою, оскільки, на його думку, на момент його прийняття спірна квартира не могла вважатись вільним жилим приміщенням та, відповідно, бути віднесена до службового житла.
У подальшому виконавчий комітет Козятинської міської ради видав службовий ордер на вказане житло працівнику виробничого підрозділу «Козятинська дистанція електропостачання» (далі - Козятинська дистанція електропостачання) ОСОБА_2., який, на думку позивача, не мав права на отримання цього службового житлового приміщення, оскільки рішення підприємства чи організації залізничного транспорту загального користування про виділення йому службового житлового приміщення не приймалось.
З огляду на викладене позивач просив суд:
визнати незаконним рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 06 червня 2011 року № 246 «Про розгляд квартирних питань міста» в частині затвердження клопотання начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_5 від 24 травня                2011 року № Н-3/457 про закріплення квартири АДРЕСА_1 як службової за відокремленим підрозділом «Козятинської дирекції залізничних перевезень»;
визнати незаконним підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 25 лютого                2016 року № 41 «Про розгляд квартирних питань міста»;
визнати недійсним службовий ордер на квартиру АДРЕСА_1 , виданий працівнику виробничого підрозділу «Козятинська дистанція електропостачання» (далі - Козятинська дистанція електропостачання) ОСОБА_2. на сім`ю із двох осіб.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від                       06 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, у задоволенні позову                    ОСОБА_1 відмовлено.
Судові рішення мотивовані тим, що позивач не довів порушення його прав оспорюваними рішеннями органу місцевого самоврядування та видачею ордера на спірне службове житлове приміщення.
Зміст вимог та доводи касаційної скарги
У січні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,  в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В касаційній скарзі, зазначено, що рішення про видачу ОСОБА_2 ордера на зайняття спірної квартири прийнято на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання щодо розподілу двокімнатної квартири від 01 березня   2011 року, постанови керівництва і Дорожньої профспілкової організації (далі - Дорпрофсож) ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 24 травня             2011 року № Н-2/252 та додатка 1 до пункту 1 цієї постанови. Дійсність цих рішень викликали сумніви у позивача, у зв`язку з чим він подавав клопотання про призначення в цій справі судової технічної експертизи зазначених документів. Проте і суд першої інстанції, і апеляційний суд безпідставно відмовили у задоволенні цього клопотання.
Позивач вказує, що виконавчий комітет Козятинської міської ради                        06 червня 2011 року одночасно прийняв рішення про видачу ордера на заняття цієї квартири ОСОБА_2 як особі, яка потребує поліпшення житлових умов та має право на позачергове отримання житла, та про віднесення її до категорії службового житла.
Оскільки згідно з підпунктом 13.7 пункту 13 рішення виконкому Козятинської міської ради від 06 червня 2011 року № 246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» управлінню житлово-комунального господарства та надзвичайних ситуацій Козятинської міської ради було доручено видати ордер слюсарю по ремонту автомашин ОСОБА_2 на заняття спірної квартири зі зняттям із квартирного обліку, то на момент прийняття пункту 3 цього ж рішення вказана квартира не могла вважатися вільним житловим приміщенням. 
Позивач наголошує, що у клопотанні заступника голови комісії                                 з реорганізації - виконуючого обов`язки начальника залізниці                      ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року № 14-3/577 зазначено, що на теперішній час ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 проживає в спірній квартирі та іншого житла не має.При цьому будь-яких посилань на обставини, які згідно із законодавством надавали б ОСОБА_2 право на отримання службового жилого приміщення, зокрема характер трудових відносин, безпосередня близькість жилого приміщення до робочого місця тощо, у клопотанні не зазначено. 
Позивач зазначає, що рішення виконкому Козятинської міської ради від                25 лютого 2016 року № 41 «Про розгляд квартирних питань громадян міста», яким спірній квартирі надано статус службового житла, прийняте на підставі листа начальника Козятинської дистанції електропостачання регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Кравчука К. П. від  20 січня 2016 року № 47 та клопотання заступника голови комісії з реорганізації - виконуючого обов`язки начальника залізниці ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року № 14-3/577. Виходячи із змісту пунктів 3, 16 Положення про порядок надання службових жилих приміщень                                  і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1998 року № 37 (далі - Положення № 37), пунктів 1.3, 2.8 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними на підприємствах та в організаціях залізничного транспорту загального користування, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 08 вересня 2010 року № 653, поняття «клопотання» не є тотожним поняттю «рішення» адміністрації підприємства чи організації. Таким чином, всупереч нормам законодавства жодного рішення підприємства чи організації залізничного транспорту загального користування про виділення ОСОБА_2 службового житлового приміщення не приймалось. За відсутності рішення адміністрації підприємства чи організації залізничного транспорту виконавчий комітет Козятинської міської ради не міг прийняти рішення про його затвердження.
Висновки судів про те, що наданням ОСОБА_2 службового житла не порушено права позивача, є помилковими, оскільки спірна двокімнатна квартира була виділена для надання особі, яка потребує поліпшення житлових умов і знаходиться на пільговій черзі на отримання житла                      в Козятинській дистанції електропостачання. При цьому незаконне віднесення цієї квартири до категорії службового житла саме по собі не змінює статусу цієї квартири і її цільового призначення. Тому, на думку позивача, він має право на отримання спірної квартири як особа, яка                     є першою в списку осіб, що мають право на першочергове отримання житла в Козятинській дистанції електропостачання. За таких обставин позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради про видачу ОСОБА_2 службового ордера на вселення у спірну квартиру порушує його права, за захистом яких він звернувся до суду.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для її задоволення немає.
Суди встановили, що з 1972 року ОСОБА_1 працював в Козятинській дистанції електропостачання, а з 1987 року перебуває на квартирному обліку.
Згідно з наказом Козятинської дистанції електропостачаннявід 01 жовтня 2014 року № 49/ОС ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням у зв`язку з досягненням пенсійного віку.
У 1995 році ОСОБА_1 в порядку черговості за місцем роботи отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , на сім`ю у складі чотирьох осіб.
13 жовтня 1995 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Козятинської дистанції електропостачання, в якій вказав, що він має право на перебування в пільговій черзі на квартирному обліку як робітник, який більше двадцяти років працював на виробництві.
Станом на 01 січня 2009 року ОСОБА_1 був єдиним у пільговій черзі як ветеран праці серед працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов по Козятинській дистанції електропостачання, тоді як ОСОБА_2 перебував у загальній черзі.
Ці обставини встановлені рішеннями Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2014 року у справі № 133/1952/14-ц та Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня                 2015 року у справі № 133/1655/13-ц, які набрали законної сили.
Постановою спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання по розподілу двокімнатної квартири від 01 березня 2011 року вирішено виділити двокімнатну квартиру на АДРЕСА_3 ОСОБА_2 на склад сім`ї з двох осіб як особі, яка перебуває на квартирному обліку для поліпшення житлових умов та користується правом на позачергове отримання житла. У подальшому ОСОБА_2 отримав відповідний ордер.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від              01 грудня 2014 року у справі № 133/1952/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 січня 2015 року, визнано незаконним рішення адміністрації і профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання про зняття позивача з квартирного обліку. Зобов`язано Козятинську дистанцію електропостачання поновити               ОСОБА_1 на квартирному обліку та у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла в Козятинській дистанції електропостачання.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 31 липня 2015 року                    у справі № 133/1655/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року, крім іншого, визнано незаконним включення ОСОБА_2 разом із матір`ю до списків працівників, які потребують поліпшення житлових умов та користуються правом на першочергове/позачергове отримання житла. Визнано незаконним підпункт 13.7 пункту 13 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради від 06 червня 2011 року № 246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» про виділення ОСОБА_2 житлового приміщення та визнано недійсним виданий йому ордер.
24 травня 2011 року начальник залізниці ОСОБА_5 звернувся до голови Козятинської міської ради Гвелесіані О. Г. з листом № Н-З/457 про закріплення квартир в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі квартири АДРЕСА_1 , як службової. На обґрунтування такого звернення було надано постанову керівництва                         і Дорпрофсожу ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 24 травня 2011 року «Про розподіл житлової площі на 45 квартир в АДРЕСА_1 ». Відповідно до цієї постанови адміністрацією та Дорпрофсожем ДТГО «Південно-Західна з метою видачі ордерів Козятинською міською радою працівникам підрозділів залізниці по місту Козятин, які перебувають на квартирному обліку, а також враховуючи потребу в службовому житлі працівників провідних професій залізниці, було вирішено провести розподіл житла, в тому числі службового, до переліку якого входила квартира ОСОБА_2 .
Пунктом 3 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 06 червня 2011 року № 246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» клопотання начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_5 від 24 травня 2011 року № Н-З/457 задоволено, а спірну квартиру віднесено до службових та закріплено її за відокремленим підрозділом Козятинської дирекції залізничних перевезень відповідно до пунктів 2, 3 Положення № 37.
Відповідно до Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1998 року № 37 (далі - Перелік № 37) та пункту 2 Положення № 37, основними умовами, як правильно вказали суди попередніх інстанцій, при наданні службового житла залізничнику є: наявність трудових відносин і невелика відстань (безпосередня близькість) такого житла до основного місця роботи.
Суди встановили, що будинок АДРЕСА_3 розташований на відстані приблизно 1 - 1,5 км від підрозділу залізниці Козятинської дистанції електропостачання, яка є безпосередніми місцем роботи відповідача ОСОБА_2 .
01 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до профспілкового комітету та адміністрації Козятинської дистанції електропостачання із заявою, в якій просив прийняти рішення про виділення йому та членам його родини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
Із спільної відповіді начальника Козятинської дистанції електропостачання та голови первинної профспілкової організації Козятинської дистанції електропостачання від 27 квітня 2016 року № 65 на адвокатський запит встановлено, що заява ОСОБА_1 від 01 лютого 2016 року про виділення йому спірної квартири не розглядалась, оскільки цю квартиру віднесено до службових. ОСОБА_1 на дату подання заяви не перебував у трудових відносинах з підприємством залізничного транспорту, тому не має права на отримання службового жилого приміщення.
30 листопада 2015 року заступник голови комісії з реорганізації - виконуючий обов`язки начальника залізниці ОСОБА_4 звернувся до Козятинського міського голови Пузиря О. Д. з листом № Н-З/577, в якому зазначав, що спірна квартира має статус службової. Проте вона помилкового була виділена працівнику залізниці ОСОБА_2 в порядку черговості. Тому просив прийняти рішення про виділення вказаної квартири                ОСОБА_2 як службової.
Згідно з пунктами 3, 3.1 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 25 лютого 2016 року № 41 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» визнано недійсним ордер на спірне житло, виданий ОСОБА_2 відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року. Видано службовий ордер на житло на АДРЕСА_5 працівнику Козятинської дистанції електропостачання                 ОСОБА_2 на склад сім`ї з двох осіб, відповідно до клопотання заступника голови комісії з реорганізації - виконуючого обов`язки начальника залізниці ОСОБА_4 від 30 листопада 2015 року № Н-З/577.
З огляду на встановлені обставини суди дійшли правильного висновку, що рішення та ордер, які є предметом спору, були видані Козятинською міською радою в межах її повноважень відповідно до статті 19 Конституції України, статей 121, 122 ЖК УРСР та Положення № 37.
Аргументи касаційної скарги про наявність підстав для визнання незаконним пункту 3 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 06 червня 2011 року № 246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» про віднесення спірної квартири до службових, оскільки, як зазначає позивач, постановою спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання щодо розподілу двокімнатної квартири від 01 березня  2011 року вирішено виділити квартиру ОСОБА_2 , а тому на момент ухвалення рішення ця квартира була зайнята та не могла бути віднесена до службових, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 121 ЖК УРСР порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Згідно з пунктом 4 Положення № 37, до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення.
Постановою спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання щодо розподілу двокімнатної квартири від 01 березня 2011 року, на яку посилається ОСОБА_1 , двокімнатну квартиру на АДРЕСА_3 було виділено ОСОБА_2 на склад сім`ї з двох осіб як такому, що перебуває на квартирному обліку для поліпшення житлових умов та користується правом на позачергове отримання житла.
Суди дійшли правильного висновку, що у вказаній постанові не зазначається номер квартири, яку було виділено ОСОБА_2 , тобто відсутні будь-які індивідуально визначені ознаки, які характеризують об`єкт. Тому посилання ОСОБА_1 на те, що на момент ухвалення рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 06 червня 2011 року № 246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» квартира АДРЕСА_1 була виділена відповідачу, є його припущенням.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що спірна квартира на час виготовлення клопотання від 24 травня 2011 року                       № Н-3/457 та постанови адміністрації від 24 травня 2011 року № Н-2/252 не була вільною, оскільки суди встановили, що на той час ця квартира мала статус вільного житла, тому що не була не розподілена ні в порядку черговості, ні в порядку надання службового житла.
Посилання ОСОБА_1 на пункт 13.7 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради від 06 червня 2011 року № 246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста», яким вирішено видати ордер на зайняття спірної квартири ОСОБА_2 , є необґрунтованими, оскільки вказане рішення у цій частині скасоване рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року. Тому на момент видачі службового ордер згідно з рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради від 25 лютого 2016 року № 41 спірна квартира була юридично вільна.
Суди попередніх інстанцій аргументовано вказали, що відповідно до             пункту 3 Положення № 37, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. 
Цим спростовуються доводи касаційної скарги про те, що рішення виконавчого комітету відповідної ради про включення жилого приміщення до числа службових приймається за рішенням, а не за клопотанням адміністрації підприємства.
У пункті 32 Переліку № 37, службові жилі приміщення може бути надано працівникам підприємств та організацій залізничного транспорту загального користування на час їх перебування у трудових відносинах із зазначеними підприємствами та організаціями.
Суди встановили, що ОСОБА_1 на момент звернення до профспілкового комітету та адміністрації Козятинської дистанції електропостачання                      з заявою про виділення йому спірної квартири (01 лютого 2016 року) не міг претендувати на неї, оскільки ця квартира була віднесена до службового житла, а позивач на той час вже не перебував у трудових відносинах                      з власником житла.
За встановлених у справі обставин суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивач не довів порушення його прав чи інтересів у зв`язку з наданням службового житла ОСОБА_2 у 2016 році.
Доводи касаційної скарги про безпідставну відмову у задоволенні клопотання позивача та його представника про призначення у справі судово-технічної експертизи документів, а саме: постанови керівництва                                і Дорпрофсожу ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 24 травня 2011 року № Н-2/252, додатку 1 до пункту 1 і Додатка 2 до пункту 2 цієї постанови, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач свої вимоги не обґрунтовував недійсністю зазначених документів, тобто не зазначав цю обставину як підставу позову. У зв`язку з цим суди першої і апеляційної інстанцій відповідно до встановлених частиною першою статті 13, частиною шостою статті 367 ЦПК України меж розгляду справи в суді першої і апеляційної інстанцій не мали підстав з`ясовувати цю обставину, з метою встановлення якої заявлялось відповідне клопотання.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені                             з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги є необґрунтованими.                   З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від                      06 серпня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
 
          Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       І. О. Дундар