ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18507/18                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2018 №0171751304.
Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 березня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у м.Києв (правонаступник ГУ ДФС у м.Києві), подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у позивача відсутні законні підстави для включення до податкової знижки суми витрат, сплачених за навчання на користь вітчизняного закладу освіти, оскільки фактичні витрати не понесені безпосередньо платником податку.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк позивач не скористалась. В суді першої інстанції її позиція обґрунтовувалась тим, що висновки відповідача є надуманими, оскільки позивач є стороною договору на навчання в інтересах її доньки, і саме вона мала зобов`язання перед закладом освіти в частині оплати освітніх послуг.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Апелянтом заявлено клопотання про заміну первісного відповідача ГУ ДФС у м.Києві на ГУ ДПС у м.Києві, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано ГУ ДФС у м.Києві.
Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача ГУ ДФС у м.Києві його правонаступником ГУ ДПС у м.Києві та після такої заміни усі дії, вчинені в адміністративному процесі до його вступу, обов`язкові для ГУ ДПС у м.Києві в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для ГУ ДФС у м.Києві.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.05.2018 посадовою особою ГУ ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2017 рік, за результатами якої встановлено порушення вимоги
- пп. 14.1.170 н. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого податкова знижка для фізичних осіб, які не ( суб`єктами господарювання. - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг ) у резидентів фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом;
- пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України, згідно з яким до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання);
-  пп.166.3.3 п. 166.3 ст. 166 ПК України, відповідно до якого платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних вищих та професійно-технічних навчальних закладів для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.
За результатами вказаної перевірки складено акт від 04.05.2018 №603/26-15-13-11/28, в якому зазначено, що у громадянки ОСОБА_1 відсутні законодавчі підстави для включення до податкової знижки суми витрат, сплачених за навчання на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки, відповідно до наданих квитанцій від 17.08.2017 №2349898 та від 08.02.2017 №1667819 фактичні витрати не понесені безпосередньо платником податку, який звертається (а.с.16-18).
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем складено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 04.06.2018 №0171751304 (а.с.19), яким  позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 3960,00 грн.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що надані позивачем квитанції є належним документальним підтвердженням понесення саме платником податків (позивачем) відповідних витрат, а відтак за приписами підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України може слугувати підставою для надання позивачу податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.170 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пп.166.1.1-166.1.2 п.166.1 ст.166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.
Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.
Відповідно до пп.166.2.1 п.166.2 ст.166 ПК України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).
Відповідно до п.166.3 ст.166 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, зокрема, суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних вищих та професійно-технічних навчальних закладів для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.
З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2016 між Національним технічним університетом  України «Київський політехнічний інститут»  (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) для ОСОБА_2 (одержувач) укладений договір  №78-2016/ФЛ, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітньої послуги. 
Пунктом 4 наведеного договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених цим договором.
Квитанціями від 08.02.2017 №1667819 та від 17.08.2017 №2349898 (а.с.14-15) підтверджується здійснення оплати за навчання ОСОБА_2 в НТУУ «КПІ» на загальну суму 22000,00 грн. та відповідно до вказаних квитанцій платником є ОСОБА_2 .
Колегія суддів звертає увагу, що виконавцем обов`язку оплати освітніх послуг є саме позивач та у відповідності до ч.1 ст.528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.
Враховуючи, що у квитанціях від 08.02.2017 №1667819 та від 17.08.2017 №2349898 наведено інформацію, яка ідентифікує продавця послуг (НТУУ «КПІ»), їх отримувача ( ОСОБА_2 ), а також вказано їх вартість, вони є належними документами, в розумінні пп.166.2.1 п.166.2 ст.166 ПК України, які надають право на включення позивачем вказаних витрат до податкової знижки.
З акту перевірки від 04.05.2018 №603/26-15-13-11-28 вбачається, що разом з податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2017 рік позивачем було подано копії квитанцій від 08.02.2017 №1667819 та від 17.08.2017 №2349898, копію договору про навчання від 12.08.2016, копію паспортів та РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , довідку про доходи за 2017 рік від 30.01.2018 №23.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при декларуванні права на податкову знижку позивачем дотримано вимоги п.166.2.1 ст.166 ПК України, надані квитанції є належним документальним підтвердженням понесення саме платником податків (позивачем) відповідних витрат, що свідчить про наявність підстав для надання позивачу податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 04.06.2018 №0171751304 та наявності підстав для його скасування.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Замінити відповідача Головне управління ДФС у м.Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м.Києві.
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 березня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                          Н.В.Безименна

Судді                                                                                                              Л.В.Бєлова

                                                                                                              А.Ю.Кучма