ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8156/20 Справа № 199/8324/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 5 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства “Альфа-Банк” на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства “Альфа-Банк”, державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни про визнання протиправними рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання протиправними рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності, зазначивши, що ОСОБА_1 , був власником житлового будинку та земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:517:0021, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , проте, 13 жовтня 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43484887, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок за акціонерним товариством «Укрсоцбанк».
Крім того, 20 жовтня 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43589764, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на нерухоме майно є іпотечний договір №3352, виданий 26 червня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю. та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки №13-08/84 від 22 лютого 2018 року. Позивач вважає, що вищезазначені рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О. прийнято з грубими порушенням та всупереч приписам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Посилається на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя між іпотекодержателем та іпотекодавцем не укладався, а іпотечний договір не містить відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того держаним реєстратором порушеного вимоги п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, державний реєстратор повинен був пересвідчитися у тому, що подані документи дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що іпотекодавцю була направлена вимога про усунення порушення, що дана вимога була отримана іпотекодавцем та з моменту її отримання пройшло не менше 30 днів, а також відсутні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. від 24 квітня 2015 року було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить позивачу.
У зв`язку з викладеним просив суд визнати протиправним і скасувати рішення про державну прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 жовтня 2018 року, індексний номер 43484887, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер 1666739312101, за акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та скасувати запис про право власності 28363401 від 11 жовтня 2018 року. А також визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 20 жовтня 2018 року, індексний номер 43589764, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1671822512101, за акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та скасувати запис про право власності 28460672 від 18 жовтня 2018 року.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено скасувати запис про право власності 28363401, здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною 11 жовтня 2018 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1666739312101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк»; скасувати запис про право власності 28460672, здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною 18 жовтня 2018 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:01:517:0021 по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1671822512101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк»; в іншій частині позову відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій, поки таке обтяження не буде зняте. 
В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Амур - Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська на підставі рішення виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська від 23 липня 1999 року №305/8, та Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №207243, зареєстрованого в книзі актів на право власності на землю 24 березня 2003 року за №040683, ОСОБА_1 був власником житлового будинку, загальною площею 299 кв.м. і житловою площею 133,7 кв.м., та земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:517:0021, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
26 червня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», перейменованим в Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», був укладений іпотечний договір №549, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю. за реєстровим №3352.
13 жовтня 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43484887, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок за акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Крім того, 20 жовтня 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43589764, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Як слідує із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №181722797 від 19 вересня 2019 року підставою виникнення права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на нерухоме майно є іпотечний договір №3352, виданий 26 червня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю. та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки №13-08/84 від 22 лютого 2018 року.
Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору за цим договором іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, цільове призначення - обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за тією ж адресою.
Відповідно до п. 4.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або позичальником зобов`язань основним зобов`язанням Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 4.6. Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Як слідує із інформаційної довідки №181722797 від 19 вересня 2019 року Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень - арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , що виник на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 47323429, виданої 24 квітня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій, поки таке обтяження не буде зняте.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»).
Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Пунктом 4.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або позичальником зобов`язань основним зобов`язанням Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Цей пункт іпотечного договору містить відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням. Іпотекодавець засвідчив, що наявність будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержателя набути предмет іпотеки у власність, для реєстрації права власності на предмет іпотеки не вимагається.
Разом з тим судом першої інстанції вірно встановлено встановлено, що із інформаційної довідки №181722797 від 19 вересня 2019 року слідує, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень - арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , що виник на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 47323429, виданої 24 квітня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. 
Станом на 13 жовтня 2018 року, тобто на дату прийняття державним реєстратором рішення про про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 47323429 була чинною, у встановленому законом порядку не скасована, а тому державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій, поки таке обтяження не буде зняте.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.
Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (далі – Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку).
Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.
За таких обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про те, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте.
Такі ж висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу акціонерного товариства “Альфа-Банк” – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко