ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 440/1309/19
адміністративне провадження № К/9901/32186/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Полтавській області) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерне товариство «Полтавський автоагрегатний завод» до Головного управління ДФС у Полтавській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод» (далі - Товариство) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Полтавській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 5 лютого 2019 року №0001371401, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 440762 грн та №0001361401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1730006,25 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на необґрунтованість та протиправність висновків документальної планової виїзної перевірки відповідача щодо отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги у вигляді грошових коштів від покупців, оскільки всі господарські операції з останніми є реальними та належним чином оформленими документально. До того ж збільшення грошових зобов`язань платника відповідач здійснив після того, як стосовно Товариства була розпочата ліквідаційна процедура, чим порушив вимоги пункту 1 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, позов задоволено.
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Волинській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Полтавській області) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення судів скасувати, а в задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні, 9 грудня 2020 року колегія суддів постановила ухвалу про заміну відповідача у цій справі з Головного управління ДФС у Полтавській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області, враховуючи наступне.
Так, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби України за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби України за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатками 1 та 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України утворено Головне управління ДПС у Полтавській області до якого приєдналось Головне управління ДФС у Полтавській області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р «Питання Державної податкової служби» визначено можливість забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну фіскальну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу. 
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» Державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності. Основні завдання та повноваження Державної податкової служби України визначені у Положенні про ДПС, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227.
Головного управління ДПС у Полтавській області зареєстровано як юридична особа і включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» за кодом 43142831.
За змістом статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Також, після заміни відповідача, колегія суддів задовольнила клопотання ГУ ДПС у Полтавській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, однак представник відповідача  Предибайло А.І. не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх повноважень, як самопредставника ГУ ДПС у Полтавській області, тому судом не було допущено її до участі у цій справі як самопредстаника відповідача.
Позивач у судове засідання, призначене на 9 грудня 2020 року, не прибув, хоча був належним чином повідомлений про місце та час його проведення. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів вирішила продовжувати розгляд даної справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.09.1993, про що вчинено запис від 06.05.2005 за №1 588 120 0000 001914. До зареєстрованих видів економічної діяльності позивача згідно КВЕД належать: 29.32 Виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів (основний), 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у., 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 56.29 Постачання інших готових страв, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Підприємство з 24.01.2019 перебуває в стані припинення за судовим рішенням про банкрутство.
У період із 26.11.2018 по 09.01.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлень на перевірку від 22.11.2018 №3970, №3972, №3971, від 03.01.2019 №18 та згідно із наказами від 09.11.2018 №2888 та від 19.12.2018 №3372 проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за той же період, результати якої оформлено актом від 16.01.2019 №53/16-31-14-01-10/00232124.
Вказаним актом зафіксовано наступні порушення:
- п.п.14.1.36, 14.1.257. п.14.1 ст.14, п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", п.5, п.7 П(С)БО 15 "Дохід" затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153), П(С)БО 1 п.3 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 №87, Інструкції "Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій" затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, п.3.13 наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності" в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього на суму 1 384 005 грн в т. ч. в розрізі звітних періодів: 1 квартал 2017 року - 54 912 грн, 2 квартал 2017 року - 837 876 грн, 3 квартал 2017 року - 411 880 грн, квартал 2017 року - 79 337 грн;
- п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", п.5, п.7 П(С)БО 15 "Дохід" затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153), П(С)БО 1 п.3 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87, Інструкції "Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій" затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, п.3.13 наказу Міністерства фінансів України №433 від 28.03.2013 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності", в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 9 місяців 2018 року на суму 440 762 грн;
- п.57.1 ст.57 розділу ІІ ПК України - несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2017 року, лютий 2018 року, серпень 2018 року;
- п.2.6, 3.3, 7.15 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 зі змінами та доповненнями: встановлено не оприбуткування (не своєчасне оприбуткування) 15.12.2016 (в день надходження) готівкових коштів в касі підприємства в сумі 100,00 грн;
- статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" із змінами та доповненнями, стосовно несвоєчасного надходження валютної виручки при виконанні експортних контрактів, укладених з нерезидентами, а саме: №8 від 30.01.2008 із змінами та доповненнями укладеного з нерезидентом ВАТ "Мінський автомобільний завод" - керуюча компанія холдінгу "Белавтомаз", Республіка Білорусь, нараховано пеню в сумі 1 500,19 грн. Сплачено до держбюджету.
На підставі даного акту, ГУ ДФС у Полтавській області 05.02.2019 винесені наступні податкові повідомлення-рішення:
- №0001371401, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 440 762 грн за податковою декларацією №9242262978, поданої до контролюючого органу 06.11.2018 за 9 місяців 2018 року;
- №0001361401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 730 006,25 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 1 384 005,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 346 001,25 грн.
Не погоджуючись із висновками перевірки та нарахованими на їх підставі грошовими зобов`язаннями, Товариство оскаржило зазначені податкові повідомлення-рішення до суду.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що нарахування відповідачем спірних грошових зобов`язань після відкриття господарським судом ліквідаційної процедури є протиправним, що, в свою чергу, є самодостатньою підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень та задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.1 ст.19 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII; в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Ч.2 ст.19 Закону №2343-XII встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема: забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій (ч.3 ст.19 Закону №2343-XII).
Відповідно до вимог ч.1 ст.38 Закону №2343-XII, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
Отже, з аналізу вказаних чинних на час спірних відносин норм вбачається, що нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов`язаннями (в тому числі податковими), строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 (справа №823/78/15) та від 21.08.2018 (справа №819/2484/13-а).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Господарського суду Полтавської області від 15.01.2019 у справі №917/373/18, яка набрала законної сили 21.01.2019, Товариство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру підприємства строком на дванадцять місяців та постановлено, що у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Враховуючи встановлені судами обставини, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки винесені контролюючим органом 05.02.2019, тобто, після визнання Товариства банкрутом.
Колегія суддів касаційного суду також погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що оскільки судами встановлено протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в силу їх прийняття з порушенням процедури, то відсутні підстави для надання їм додаткової правової оцінки щодо обґрунтованості їх винесення.
Доводи, які містяться у касаційній скарзі, правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та обставин справи не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент відкриття касаційного провадження у справі), суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Полтавській області) залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          О.В.Білоус

Судді                                                                                                               Н.Є.Блажівська

                                                                                                              І.Л.Желтобрюх