Справа № 346/5244/19 
Провадження № 33/4808/305/20 
Категорія ч.1 ст.173 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідально-сті ОСОБА_1 та її захисника Чеботара В.В., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Микитюка Р.В., справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за її ж апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді Коломийського міськрайонного суду від 01 червня 2020 року, - 
                                                    в с т а н о в и в:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , не працююча, українка, громадянка України, -
визнана винуватою за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)  та провадження щодо неї закрито на підставі п.7ч.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
У постанові судді зазначено, що, із  протоколу про адміністративне правопорушення вбачається про те, що ОСОБА_1 08.10.2019 року близько 14 год. 50 хв. в м. Коломия, по вул. Франка, 5б, в громадському місці, із хуліганських мотивів пошкодила транспортний засіб марки «Toyota Corolla» , н.з. НОМЕР_1 , шляхом подряпин лівої сторони кузова та кришки багажника, чим порушила громадський порядок і спокій громадян.
У своїй АС ОСОБА_1 покликається на незаконність та необґрунтованість постанови щодо неї, оскільки суддя неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. 
Просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення і відсутності її  вини. 
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 було роз`яснено її права передбачені ст.268 КпАП та ст.63 Конституції України. 
В судовому засіданні апеляційного суду потерпілій ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 було роз`яснено їх права передбачені ст.ст.269, 270 КпАП.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що вона 14 років знайома з потерпілою, оскільки ці роки обслуговується в банку, де остання працює. З нею перебуває в робочих стосунках. ЇЇ машини не знає, її не драпала. В день, і в час, що зазначений в протоколі про адмінправопорушення, перебувала дома з високим тиском. Допускає, що потерпіла озлоблена на неї, оскільки її чоловік ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_2 гроші і не повернув борг.
Вважає, що в її діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. 
В свудовому засіданні інспектор Коломийського ВП ГУНП- Козаченко В.В., пояснив, що 08.10.2019 року до відділення поліції звернулась потерпіла ОСОБА_2 із заявою про пошкодження її автомобіля. За результаами звернення було допитано мешканців будинку, у дворі якого було припарковано автомобіль. Знято записи з камер відеоспостерження у дворі, а після перегляду яких потерпілою ОСОБА_2 та за письмовим описом ОСОБА_5   ( по зросту, зовнішніх ознаках) було встановлено та підтверджено, що на відеозапису  видно особу, яка вчинила пошкодження її автомобіля, є саме ОСОБА_1 .
Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_2 поянила , що 08 жовтня 2019 року перебувала на робочому місці. Після цього їй подзвонили знайомі і повідомили, що її авто, яке вона паркує в їхньому дворі- пошкоджене. Напередодні в цей день приходила до неї на роботу ОСОБА_1 і погрожувала, і о 14 год.30хв. сказала злісно до побачення і пішла. Витрибувавши відео з камер спостережень, які знаходились в дворі, вона чітко впізнала ОСОБА_1 ,  яка пошкодила її машину шляхом подряпин кузова та надписом на багажнику «тварь» повздовжніми лініями на дверках її автомобіля.
Окрім того, потерпіла додала, що з 16 липня 2019 року в сім`ї ОСОБА_1 почалисся проблеми, причиною цих проблем вона вважає, що ОСОБА_2 , яка неодноразово її телефонувала з погрозами, але не розуміє із-за яких причин. 
В засідання апеляційного суду свідок ОСОБА_6 не з`явився, хоча належним чином був  повідомлений, клопотання від нього до суду про відкладення розгляду справи не надходило.
Апеляційним судом  було прийнято рішення про його примусовий привід в судове засідання, однак свідок ОСОБА_6 надіслав клопотання, в якому просив провести відеоконцеренцію з Коломийським міськрайонним судом і дане клопотання було задовольнено.
Під час відеоконференції  свідок ОСОБА_6 пояснив, що в той час знаходився на подвір`ї по вул.Франка,5, в своєму автомобілі та розмовляв по телефону. В цей, побачив, що до транспортного засобу марки «Toyota Corolla» підійшла жінка, яка не є власницею вказаного автомобіля ( власницю він знає з вигляду) та перебувала декілька хвилин біля задньої частини автомобіля. Проте, зараз цю жінку він не може впізнати, оскільки ця подія сталась рік тому. Письмові пояснення, які він давав працівникам поліції підтримує.
В судовому засіданні апеляційному суду 07.10.2020 року потерпіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не з`явилисся, хоча належним чином вони були повідомлені, однак клопотань про відкладання справи не надходило.
Заслухавши пояснення апелянтки ОСОБА_1 та її  захисника, які просять скасувати постанову, а провадження у справі щодо неї закрити; пояснення предстаника потерпілої ОСОБА_2 -адвоката Микитюка Р.В., які вважають дану постанову законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали та додані до справи документи, допитавши свідків ОСОБА_6 , інспектора Коломийського ВП ГУНП- Козаченка В.В.,  вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.  
Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.
Вказаних вимог закону суддя першої інстанції дотримався.
Стосовно покликань апелянтки на незаконність постанови щодо неї, то вони є безпідставними. 
Так, твердження ОСОБА_1 , у своїй АС  на те, що вона невинувата у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є надуманими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, її винуватість доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 100845 від 29.10.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 08.10.2019 року близько 14 год.50 хв. в м. Коломия, по вул. Франка, 5б, в громадському місці, із хуліганських мотивів пошкодила транспортний засіб марки Toyota Corolla , н.з. НОМЕР_2 , шляхом подряпин лівої сторони кузова та кришки багажника, чим порушила громадський порядок (а.с.1); письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 08.10.2019 року, фотоматеріалами з камер відео нагляду по вул. Франка, 5б, м. Коломия, даними відеозапису камер спротереження з місця правопорушення, дослідженого в судовому засіданні, поясненнями інспектора поліції ОСОБА_7 .
Із протоколу про адмінправопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від його підпису та дачі пояснень .
Право відмовитись давати письмові пояснення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
  Проте притягнення до відповідальності особи, яка  відмовилась давати пояснення та підписати протокол, не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.
Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 Конвенції негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»
Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів, наведених строною  обвинувачення (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):
Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі пояснень, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи, які були долучені до матеріалів справи та на які суд першої інстанції послався, як на доказ вини ОСОБА_1 . 
Під час перегляду вищевказаних відеозаписів було встановлено, що саме ОСОБА_1 по зовнішніх ознаках, а саме: росту, кольору волосся, тілободові  подрапапала машину ОСОБА_2 в громадському місці, що свідчать про порушення нею громадського порядку ( 14 хв.22 сек. відеозапису). 
Показання ОСОБА_1 , як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду про її невинуватість спростовуються навединими доказами і спрямовані на вигородження її від адміністративної відповідальності за вчинене.
Апеляційний суд приходить до висновку, що вина ст.173 КУпАП доведена  поза всяким розумним сумнівом.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 , наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173  КУпАП, оскільки  її дії виразились у вчиненні дрібного хуліганства, які суддя місцевого суду вказав у судовому рішенні.
За наслідками апеляційного розгляду відповідно до приписів п.1ч.8 ст.294 КУпаП апеляційний суд приймає одне із наведених рішень- Ас залишити без задоволення, а вищевказану постанову-без змін.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, - 
                                          п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову  судді Коломийського міськрайонного суду від 01 червня 2020  року щодо неї - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                   Ю.Д. Шкрібляк